ПРОЕКТ
Вноситься 
Кабінетом Міністрів України

                               Д. ШМИГАЛЬ
“     ”	2023 р.

Закон УкраЇни
Про захист від демпінгового імпорту
___________________________________
Цей Закон розроблено відповідно до Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року та Угоди про застосування статті VI Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року з метою визначення механізму захисту галузі вітчизняного виробництва від демпінгового імпорту товару в Україну з інших країн, митних союзів чи економічних угруповань. 
Цей Закон не виключає застосування будь-яких спеціальних правил, що встановлюються міжнародними договорами, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.
Розділ I
ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ
Стаття 1. Визначення термінів
У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:
1) антидемпінгові заходи — попередні або остаточні заходи, що застосовуються відповідно до цього Закону під час або за результатами антидемпінгового розслідування;
2) антидемпінгове мито — особливий вид мита, що справляється з товару, який імпортується в Україну, з метою усунення демпінгу;
3) галузь вітчизняного виробництва — сукупність вітчизняних виробників подібних товарів, сукупний обсяг виробництва яких становить основну частину загального обсягу виробництва таких товарів в Україні, що визначається відповідно до статті 21 цього Закону;
4) вітчизняний виробник — це фізична чи юридична особа, яка здійснює на території України виробництво товарів повністю або відповідно до критеріїв достатньої переробки товару, визначених Митним кодексом України, піддає товар переробці, достатній для визначення українського походження цього товару;
5) демпінг — ввезення на митну територію країни імпорту товару за цінами, нижчими від порівнянної ціни на подібний товар у країні експорту, що заподіює шкоду галузі вітчизняного виробництва подібного товару;
6) демпінгова маржа — різниця між експортною ціною та нормальною вартістю, що визначається відповідно до статті 16 цього Закону;
7) демпінгова маржа de minimis — демпінгова маржа, що становить менш як 2 відсотки від експортної ціни товару на кордоні України;
8) експорт — вивезення з митної території країни за кордон товару без зобов’язання його зворотного повернення;
9) експортер — суб’єкт господарювання або інший учасник відносин у сфері господарювання, що вивозить з митної території країни експорту товар;
10) заінтересована сторона — фізична або юридична особа, якою можуть бути:
будь-який експортер, іноземний виробник чи імпортер товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів;
об’єднання або асоціація, більшість членів якої є виробниками, експортерами чи імпортерами товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів;
компетентні органи країни експорту;
будь-який виробник подібного товару в Україні;
споживачі (користувачі) в Україні, які використовують товар, що є об’єктом антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів, або подібного товару, виробленого в Україні;
галузеві організації споживачів в Україні, якщо товар, що є об’єктом антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів, широко реалізується в роздріб;
об’єднання або асоціація, більшість членів якої є виробниками подібного товару в Україні;
інші особи або групи осіб, інтересів яких за рішенням Уповноваженого органу може стосуватися порушення та проведення антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів;
11) заявник — фізична чи юридична особа, яка подала заяву відповідно до положень цього Закону;
12) звичайні торговельні операції — умови та ділова практика, які протягом прийнятного строку, що передує даті експорту товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів, були звичайними та без державного втручання у торгівлю подібним товаром, які мають схожі умови виробництва, продажу або збуту; 
13) імпорт — ввезення на митну територію країни імпорту товару, призначеного для споживання у цій країні імпорту;
14) імпортер — суб’єкт господарювання або інший учасник відносин у сфері господарювання, що декларує надходження на митну територію країни імпорту товару;
15) істотне спотворення конкуренції — ситуація, за якої ціни або витрати, у тому числі витрати на сировину та енергетичні ресурси, визначаються не вільними ринковими умовами, а внаслідок державного втручання;
16) країна експорту — країна походження товару, що імпортується в Україну. Країною експорту може вважатися також країна-посередник (митний союз або економічне угрупування), за винятком випадків, коли зазначений товар перевозиться транзитом через цю країну, в ній не виробляється або в цій країні немає порівняної ціни для цього товару;
17) національний інтерес - комплекс інтересів, які оцінюються, включаючи інтереси галузі вітчизняного виробництва  та споживачів (користувачів), вплив імпорту, що є об’єктом антидемпінгового розслідування, на зайнятість населення, інвестиції галузі вітчизняного виробництва та споживачів (користувачів), а також на міжнародні економічні інтереси країни імпорту;
18) незначний обсяг демпінгового імпорту — обсяг демпінгового імпорту, що визначається відповідно до таких правил:
а) обсяг демпінгового імпорту з країни вважається незначним, якщо він становить менше ніж 3 відсотки обсягу імпорту подібного товару в Україну, за умови, що обсяг імпорту з країн, частка кожної з яких становить менше ніж 3 відсотки імпорту подібного товару в Україну, разом не перевищує 7 відсотків імпорту в Україну подібного товару;
б) за умови дотримання вимог положень підпункту “а” цього пункту, обсяг демпінгового імпорту з країни в обсязі, меншому ніж 1 відсоток від сукупного споживання товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування, в Україні може вважатися  незначним;
19) період антидемпінгового розслідування або період перегляду антидемпінгових заходів має одне з таких значень:
а) для цілей установлення факту демпінгу — період, протягом якого збирається інформація для розрахунку демпінгової маржі; 
б) для цілей установлення факту наявності шкоди — період, протягом якого встановлюється істотна шкода галузі вітчизняного виробництва;
20) пов’язані особи — за винятком умов, визначених частиною другою статті 22 цього Закону, це фізичні або юридичні особи, якщо:
а) один з них є співробітником або керівником підприємства, створеного за участю іншого;
б) особи, які є діловими партнерами, тобто пов’язані договірними відносинами, діють з метою отримання прибутку та спільно несуть витрати і збитки, пов’язані зі здійсненням спільної діяльності;
в) вони є роботодавцем і найманим працівником;
г) будь-яка особа, що безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або є номінальним власником пакету в 5 або більше відсотків голосуючих акцій в обігу обох підприємств;
д) одна з осіб безпосередньо чи опосередковано контролює іншу;
е) обидві особи безпосередньо чи опосередковано контролюються третьою особою;
є) особи разом безпосередньо чи опосередковано контролюють третю особу;
ж) особи, які перебувають у шлюбі, родинних відносинах, є усиновителем та усиновленим, піклувальником чи підопічним;
21) подібний товар — товар, який є ідентичним товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування чи перегляду антидемпінгових заходів або може стати об’єктом такого розслідування чи перегляду антидемпінгових заходів, або в разі відсутності такого товару — інший товар, який має характеристики, подібні до характеристик товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування чи перегляду антидемпінгових заходів або може стати об’єктом такого розслідування чи перегляду антидемпінгових заходів;
22) товар, що є об’єктом антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів — товар, що імпортується та призначений для споживання та/або використання в Україні, опис якого міститься в офіційному повідомленні про порушення антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів;
23) Уповноважений орган — центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного розвитку;
24) шкода — істотна шкода, заподіяна галузі вітчизняного виробництва, або загроза її заподіяння, або істотне перешкоджання створенню чи розширенню такої галузі.
Стаття 2. Міжвідомча комісія з міжнародної торгівлі 
1. Міжвідомчу комісію з міжнародної торгівлі (далі — Комісія) очолює голова, яким за посадою є керівник Уповноваженого органу.
Членами Комісії є голова Комісії, перший заступник та заступник голови, посадові особи державних органів влади України. 
2. Персональний склад Комісії затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням керівника Уповноваженого органу.
3. Положення про Комісію затверджується Кабінетом Міністрів України.
4. Основною формою роботи Комісії є засідання.
Засідання Комісії можуть проводитися в усній формі, в режимі відеоконференції, за письмовою процедурою.
Порядок проведення засідань Комісії визначається Кабінетом Міністрів України.
5. Засідання скликаються головою Комісії, а у разі його відсутності — першим заступником або заступником голови Комісії. Разом з інформуванням членів Комісії про засідання їм надсилається вся необхідна інформація стосовно питань, які виносяться на розгляд під час відповідного засідання Комісії.
У разі необхідності на засідання Комісії можуть запрошуватися експерти державних та недержавних установ, а також іноземні експерти. 
6. Засідання Комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше половини членів Комісії. Рішення приймаються більшістю голосів членів Комісії від присутніх на засіданні. У разі рівного розподілу голосів, голос голови Комісії є вирішальним. В обговоренні відповідного рішення та у голосуванні за його прийняття відповідного рішення можуть брати участь тільки члени Комісії. 
7. Комісія здійснює повноваження, передбачені Законом України “Про зовнішньоекономічну діяльність”, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.
8. Комісія в межах компетенції та в установленому порядку приймає рішення, організовує та надає роз’яснення з питань виконання прийнятих рішень. 
9. Рішення та розʼяснення з питань  виконання таких рішень Комісії є обов’язковими.
Стаття 3. Орган, що проводить антидемпінгові розслідування та перегляди антидемпінгових заходів
1. Антидемпінгові розслідування та перегляди антидемпінгових заходів проводить Уповноважений орган. 
Уповноважений орган здійснює моніторинг дії антидемпінгових заходів в порядку, передбаченому статтею 67 цього Закону.
2. Органи державної влади України зобов’язані на запит Уповноваженого органу надавати наявну в їх розпорядженні інформацію, необхідну для проведення антидемпінгових розслідувань, переглядів та моніторингу антидемпінгових заходів, а також всебічно сприяти реалізації Уповноваженим органом  завдань, покладених на нього цим Законом.
3. Уповноважений орган надає узагальнені відповіді рекомендаційного характеру щодо застосування цього Закону та рішень Комісії.
Стаття 4. Мова провадження антидемпінгових розслідувань та переглядів антидемпінгових заходів
1. Антидемпінгові розслідування та перегляди антидемпінгових заходів здійснюються державною мовою України.
2. Докази та будь-яка інша інформація, подані Уповноваженому органу або Комісії в письмовій формі відповідно до цього Закону, ураховуються за умови їх викладення державною мовою України.
Стаття 5. Обчислення строків 
1. Строки вчинення дій на підставі цього Закону установлюються цим Законом або визначаються Комісією чи Уповноваженим органом. Право на вчинення дій втрачається після закінчення відповідних строків.
2. Строки, установлені цим Законом або визначені Комісією чи Уповноваженим органом, обчислюються роками, місяцями і днями.
3. Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку.
4. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується відповідного числа останнього місяця цього строку. Якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на місяць, який не має відповідного числа, цей строк закінчується в останній день цього місяця.
5. Якщо строк визначається днями, його обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається цей строк.
6. Строк, визначений посиланням на подію, яка повинна неминуче настати, обчислюється з наступного дня після настання події або в інший установлений строк після настання відповідної події.
7. Якщо кінець строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, останнім днем цього строку вважається перший після нього робочий день.
8. Останній день строку закінчується в момент закінчення робочого часу цього дня в Уповноваженому органі.
Стаття 6. Реєстрація документів
1. До матеріалів справи долучаються та беруться до уваги лише ті документи, що надійшли до Уповноваженого органу у строк, визначений цим Законом, Комісією або Уповноваженим органом, засобами поштового та/або електронного зв’язку та зареєстровані Уповноваженим органом у встановленому порядку.
2. Строк не вважається пропущеним у разі, якщо до його закінчення документи були отримані Уповноваженим органом та зареєстровані в установленому порядку.
Стаття 7. Продовження та поновлення строків
1. Запит на продовження строку, якщо дозволено цим Законом, розглядається лише в разі, якщо його подано до Уповноваженого органу  до закінчення попередньо встановленого строку. 
2. Уповноважений орган  може продовжити строк, якщо це не перешкоджає проведенню антидемпінгового розслідування або перегляду. Продовження строку здійснюється за умови подання заінтересованою стороною обґрунтувань такої необхідності та за наявності достатніх підстав. Першим днем продовження строку є наступний день після закінчення попередньо встановленого строку.
3. Уповноважений орган може прийняти рішення про поновлення строків за наявності достатніх для цього підстав.
Стаття 8. Період антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів
1. Період антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів для цілей установлення факту демпінгу, як правило, повинен становити дванадцять місяців, але в будь-якому випадку бути не меншим, ніж шість місяців. 
2. Період антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів для цілей установлення факту наявності шкоди, як правило, повинен становити не менше трьох років, за винятком, якщо сторона, яка подає дані, здійснювала діяльність протягом меншого періоду. 
Період, протягом якого встановлюється, чи зазнала галузь вітчизняного виробництва шкоди, повинен охоплювати період, протягом якого збираються дані для цілей встановлення факту демпінгу.
3. Період антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів встановлюється Уповноваженим органом та закінчується якомога ближче до дати порушення такого розслідування або перегляду.
4. При визначенні конкретного періоду збору даних для кожного окремого антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів Уповноваженим органом можуть враховуватись практика підприємств, у яких будуть запитуватися дані щодо фінансової звітності, та її вплив на наявність даних бухгалтерського обліку, властивості товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів, такі як сезонність і циклічність, а також чинники існування спеціального замовлення або індивідуальних продажів.
Розділ IІ
ВИЗНАЧЕННЯ ДЕМПІНГУ ТА 
РОЗРАХУНОК ДЕМПІНГОВОЇ МАРЖІ
Стаття 9. Демпінг
1. Товар вважається демпінговим, якщо експортна ціна товару, що експортується з країни експорту (окремої митної території або економічного угрупування) в Україну, менша від порівнянної ціни, яка встановлюється під час звичайних торговельних операцій на подібний товар, призначений для споживання в цій країні експорту.
2. У випадку, коли товари не імпортуються в Україну безпосередньо з країни походження, а експортуються до України з країни-посередника, ціна, за якою такий товар продається з країни експорту в Україну, як правило, зіставляється із порівнянною ціною в країні експорту. Однак може здійснюватися порівняння із ціною в країні походження, зокрема, якщо товар просто перевозиться транзитом через країну експорту, або такий товар не виробляється в країні експорту, або для нього немає порівнянної ціни в країні експорту.
Стаття 10. Нормальна вартість
1. Нормальна вартість товару, як правило, визначається на підставі сплаченої ціни подібного товару або такої ціни, що підлягає сплаті незалежними покупцями у країні експорту під час звичайних торговельних операцій.
2. Особливою ситуацією на внутрішньому ринку країни експорту вважаються обставини, за яких внутрішні ціни та витрати виробництва не забезпечують достатніх підстав для визначення нормальної вартості, зокрема, коли ціни є невиправдано низькими або існує значний обсяг бартерної торгівлі чи некомерційні домовленості, або ціни чи витрати виробництва визначаються не вільними умовами на ринку, а внаслідок державного втручання.
3. Під час встановлення чи існує державне втручання на внутрішньому ринку країни експорту Уповноважений орган має визначати чи таке державне втручання призвело до істотного спотворення конкуренції.
4. Під час оцінки наявності істотного спотворення конкуренції необхідно враховувати потенційний вплив, окремо чи у поєднанні з іншими, наступних факторів:
а) на внутрішньому ринку країни експорту значною мірою здійснюють діяльність підприємства, які перебувають у власності, під контролем або у політичній залежності від органів державної влади;
б) розмір частки держави у статутному капіталі підприємства, дозволяє державі впливати на ціни або витрати;
в) політика або заходи держави створюють переваги для виробників та/або експортерів  або іншим чином впливають на вільні ринкові умови;
г) відсутність, застосування у дискримінаційний спосіб або неналежне застосування законодавства у сфері банкрутства, господарської діяльності чи власності;
д) спотворені дані щодо заробітної плати;
ж) доступ до фінансів забезпечується установами, які реалізують цілі державної політики або здійснюють діяльність в інший залежний від держави спосіб.
5. Заінтересованим сторонам має бути надана можливість спростувати, доповнити, прокоментувати або послатися на докази, що свідчать про ймовірне істотне спотворення конкуренції у певній країні або у певному секторі економіки цієї країни, та на джерела, яке Уповноважений орган використовує для визначення нормальної вартості. 
6. Будь-яка інформація та докази, що свідчать про ймовірне істотне спотворення конкуренції, можуть бути взяті до уваги лише тоді, коли вони будуть вчасно перевірені в рамках антидемпінгового розслідування відповідно до статей 30 та 31 цього Закону.
7. Під час оцінки наявності істотного спотворення конкуренції Уповноважений орган у кожному випадку враховує відповідну інформацію та докази, що містяться у матеріалах справи.
8. Якщо під час звичайних торговельних операцій продаж подібного товару на внутрішньому ринку країни експорту не відбувався або у зв’язку з особливою ситуацією чи низькими обсягами продажу на внутрішньому ринку країни експорту, такі продажі не можуть бути використані для відповідного порівняння, нормальна вартість подібного товару розраховується:
1) на основі витрат виробництва в країні походження, збільшених на обґрунтовану суму торговельних, загальних та адміністративних витрат і прибутків; або
2) на основі експортних цін, що практикуються під час звичайних торговельних операцій у відповідній третій країні, у разі, якщо зазначені ціни є показовими.
Обсяг продажу на внутрішньому ринку країни експорту вважається низьким, якщо продажі подібного товару, призначеного для споживання на внутрішньому ринку країни експорту, як правило, становлять менше 5 відсотків обсягу продажів товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування, в Україні. Менше значення цього показника може бути визнано достатнім за умови, що наявні докази того, що продажі на внутрішньому ринку країни експорту на такому рівні є достатньо великими, щоб здійснити відповідне порівняння.
Для цілей пункту 1 та 2 цієї частини, якщо ситуація на внутрішньому ринку країни експорту склалася таким чином, що витрати на матеріали та виготовлення або іншу обробку будь-якого типу товару не точно відображають витрати на виробництво в ході звичайних торговельних операцій, Уповноважений орган може використовувати іншу методику розрахунку.
9. Якщо при застосуванні цього чи будь-якого іншого положення цього Закону встановлено, що використання внутрішніх цін і витрат у країні експорту є недоцільним через наявність на ринку цієї країни істотного спотворення конкуренції, нормальна вартість товару визначається виключно на основі витрат, пов’язаних з виробництвом або продажем товару, що відображають справедливі або порівнянні ціни з урахуванням таких правил:
1) до джерел інформації, які можуть використовуватись Уповноваженим органом, належать:
а) витрати, пов’язані з виробництвом і продажем товару, у відповідній репрезентативній країні з аналогічним рівнем економічного розвитку, що існує у країні експорту, за умови, що відповідні дані є легкодоступними; якщо існує більше, ніж одна така країна, перевагу слід надавати, де доцільно, країнам з відповідним рівнем соціального забезпечення та природоохоронних заходів;
б) за доцільності, справедливі міжнародні ціни, витрати або порівнянні ціни, або
в) внутрішні витрати, в тій мірі, в якій на основі точних і відповідних доказів, у тому числі на основі інформації, отриманої від заінтересованих сторін, визначено, що вони є справедливими.
Без шкоди для статті 48 цього Закону така оцінка проводиться для кожного виробника та/або експортера окремо.
2) нормальна вартість повинна включати справедливі та обґрунтовані суми торговельних, загальних та адміністративних витрат і прибутків. 
10. У випадку імпорту з країн, які на дату порушення антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів не є членами Світової організації торгівлі (далі – СОТ), нормальна вартість може бути визначена на основі ціни або визначеної вартості у відповідній репрезентативній країні або на основі порівняння ціни у такій країні з іншими країнами, включаючи Україну. У випадку, коли визначення нормальної вартості у такий спосіб неможливо, визначення нормальної вартості здійснюється на будь-якій іншій розумній основі, включаючи фактично сплачену або потенційну ціну на подібну продукцію в Україні, належним чином скориговану, якщо необхідно, для врахування обґрунтованого маржинального прибутку.
Відповідна репрезентативна країна повинна бути обрана в обґрунтований спосіб, з належним урахуванням будь-якої достовірної інформації, наданої під час її обрання, зокрема, у співпраці хоча б з одним експортером та/або виробником у цій країні. Якщо існує більш ніж одна така країна, перевагу слід надавати країнам з відповідним рівнем соціального забезпечення та природоохоронних заходів. У разі можливості слід застосовувати відповідну репрезентативну країну, по якій здійснюється аналогічне антидемпінгове розслідування.
Заінтересовані сторони антидемпінгового розслідування країни, яка береться до уваги, повинні бути проінформовані про це негайно після порушення такого розслідування і їм має бути надано 10 днів для висловлення коментарів.
11. Якщо міжнародний договір, згода на обов’язковість якого надана Верховною Радою України, дозволяє органам державної влади України визначати нормальну вартість у спосіб, відмінний від того, що встановлений у цій статті, Уповноважений орган може визначати нормальну вартість відповідно до такого міжнародного договору.
Стаття 11. Звичайний хід торговельних операцій
1. Продаж подібного товару на внутрішньому ринку країни експорту або продаж у третю країну за цінами, нижчими ніж собівартість виробництва одиниці товару (з урахуванням постійних та змінних витрат), збільшеними на адміністративні, торговельні та загальні витрати, може вважатися таким, що здійснювався не під час звичайних торговельних операцій унаслідок його ціни, та може не враховуватися при визначенні нормальної вартості в разі, якщо буде встановлено, що такий продаж здійснюється:
1) протягом тривалого періоду часу, що, як правило, становить один рік, але не менше ніж шість місяців; 
2) у значному обсязі;
3) за цінами, які не дають змоги покрити всі витрати протягом обґрунтованого строку.
У разі якщо ціни товару є нижчими, ніж собівартість виробництва одиниці товару на момент продажу, але перевищують середньозважені величини витрат за період антидемпінгового розслідування, вважається, що такі ціни дають змогу покрити витрати протягом обґрунтованого строку.
Продаж за цінами нижчими, ніж собівартість, вважається таким, що здійснюється у значному обсязі, якщо встановлено, що:
1) середньозважена ціна продажу за операціями, що розглядаються для визначення нормальної вартості, є нижчою, ніж середньозважена величина витрат на одиницю товару; або
2) обсяг продажу за цінами нижчими, ніж собівартість, становить не менше ніж 20 відсотків обсягів продажу за операціями, що розглядаються для цілей визначення нормальної вартості.
2. Операції між пов’язаними особами або між сторонами, які уклали компенсаційну угоду, можуть не вважатися такими, що здійснені під час звичайних торговельних операцій, та, відповідно, можуть не братися до уваги при визначенні нормальної вартості, за винятком випадків, коли доведено, що ціни таких операцій можна порівняти з операціями, проведеними між непов’язаними особами. Існування зв’язку між сторонами визначається відповідно до пункту 20 статті 1 цього Закону.
3. Операції можуть не вважатися такими, що здійснені під час звичайних торговельних операцій, та відповідно можуть не братися до уваги під час розрахунку нормальної вартості, якщо вони характеризуються такими ознаками:
1) є винятковими для ринку, що є об’єктом антидемпінгового розслідування;
2) товар продається за цінами, що значно відрізняються від цін, які практикуються на ринку, з незвичайно великими прибутками, за незвичайних умов продажу та/або продажу стороні, яка є партнером або уклала компенсаційну угоду, за цінами, критерії визначення яких відрізняються від механізмів функціонування ринкової економіки; 
3) є продажами зразків, продажами працівникам або благодійними внесками;
4) є продажами іншим підприємствам у рамках виробничих угод (толінгові операції) або обміну продукцією (свопи);
5) є використанням для виробництва товару продукції, виробленої цим самим виробником;
6) інші операції аналогічного характеру.
Стаття 12. Розрахунок витрат
1. Витрати розраховуються, як правило, на підставі бухгалтерської звітності заінтересованої сторони за умови, що ця звітність складається відповідно до загальноприйнятих принципів бухгалтерського обліку у країні, у якій запитується інформація, та повністю відображає витрати, пов’язані з виробництвом і продажем товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування.
Якщо в бухгалтерській звітності витрати, пов’язані з виробництвом і продажем товару, належним чином не відображені, вони повинні бути скориговані або встановлені на підставі витрат інших виробників та/або експортерів у тій самій країні, або в разі, якщо така інформація є недоступною або не може бути використана за інших причин, – на основі обґрунтованої інформації.
2. Під час розрахунку витрат відповідно до частини першої цієї статті Уповноважений орган повинен врахувати всі наявні докази, що стосуються фактичного розподілу витрат, у тому числі докази, які подаються експортером та/або іноземним виробником у ході антидемпінгового розслідування, за умови, що такий розподіл традиційно використовується експортером та/або виробником, зокрема, відносно встановлення відповідних періодів амортизації і знецінення, та коригувань на капітальні витрати та інші витрати на розвиток виробництва. Якщо цього не було відображено в розподілі, витрати повинні бути відповідно скориговані на суму тих непоновлюваних статей витрат, які сприятливо впливають на майбутнє та/або поточне виробництво, або на витрати, пов’язані з початком нової діяльності протягом періоду антидемпінгового розслідування.
Коригування витрат, пов’язаних з початком нової діяльності протягом періоду антидемпінгового розслідування, повинно відображати:
1) витрати на кінець початкового періоду виробничої діяльності; або
2) якщо такий період виходить за рамки періоду антидемпінгового розслідування, останні витрати, які обґрунтовано можуть бути взяті до уваги Уповноваженим органом у ході такого розслідування.
3. Суми адміністративних, торговельних і загальних витрат та суми прибутків визначаються на підставі фактичних даних, що стосуються виробництва та продажу подібного товару експортером та/або іноземним виробником, щодо яких проводиться антидемпінгове розслідування, під час звичайних торговельних операцій.
У разі неможливості визначення сум адміністративних, торговельних і загальних витрат та сум прибутків зазначеним методом, такі суми розраховуються на основі:
1) фактичних сум, сплачених чи одержаних експортером та/або іноземним виробником, щодо якого проводиться антидемпінгове розслідування, стосовно виробництва та продажу тієї самої категорії товару на внутрішньому ринку країни походження; або
2) середньозваженої величини фактичних сум, сплачених або одержаних іншими експортерами та/або іноземними виробниками, щодо яких проводиться антидемпінгове розслідування, стосовно виробництва та продажу подібного товару на внутрішньому ринку країни походження; або
3) будь-якого іншого прийнятного методу за умов, що сума прибутку, яка таким чином встановлюється, не перевищує прибутку, який зазвичай отримують інші експортери та/або іноземні виробники в разі продажу товару тієї самої категорії на внутрішньому ринку країни походження.
Стаття 13. Експортна ціна
1. Експортною ціною товару вважається ціна, яка фактично сплачується або підлягає сплаті при продажу на експорт з країни експорту в Україну.
2. У випадках, якщо експортну ціну не встановлено або вважається, що вона є необґрунтованою внаслідок наявності договірних відносин або компенсаційної угоди між експортером та українським імпортером або третьою особою, експортна ціна може конструюватися:
1) на основі ціни, за якою імпортований товар вперше перепродається незалежному покупцю в Україні; або
2) на іншій обґрунтованій основі, якщо товар не перепродається незалежному покупцю або не перепродається в тому стані, у якому він був імпортований.
3. У випадках, зазначених у частині другій цієї статті, з метою встановлення обґрунтованої експортної ціни товару, який є об’єктом антидемпінгового розслідування, на митній території країни імпорту здійснюється коригування всіх витрат, включаючи податки і збори (обов’язкові платежі), що сплачуються у разі імпорту і перепродажу, а також одержаних прибутків.
4. У витрати, що коригуються, включаються витрати, здійснені, як правило, імпортером, але оплачені у межах країни імпорту або за її межами будь-якою стороною, яка може бути партнером чи стороною, що уклала компенсаційну угоду з імпортером, експортером або третьою стороною. Коригування здійснюється, зокрема, щодо:
1) витрат на транспортування, страхування, навантаження (розвантаження), а також додаткових витрат;
2) мита, особливих видів мита, інших податків і зборів (обов’язкових платежів), що справляються у зв’язку з імпортом або продажем товару;
3) обґрунтованих величин торговельних, адміністративних та інших загальних витрат, а також прибутку.
Стаття 14. Загальні засади порівняння нормальної вартості та експортної ціни
1. Для цілей розрахунку демпінгової маржі здійснюється порівняння нормальної вартості та експортної ціни.
Порівняння здійснюється на одному рівні торгівлі та базисних умов поставки (як правило, франко-завод) та щодо продажів, здійснених у період, якомога ближчий до того, що розглядається, а також з належним урахуванням інших відмінностей, які впливають на порівнянність цін.
Уповноважений орган здійснює заходи для отримання інформації, необхідної для забезпечення порівняння, не накладаючи невиправданого тягаря подання доказів на заінтересовані сторони.
Якщо нормальна вартість та експортна ціна не приведені до одного рівня для цілей порівняння, здійснюється належне коригування для кожного окремого випадку, по його суті, з урахуванням величин різниць, про які доведено, що вони впливають на ціни та порівнянність цін.
Заінтересована сторона, яка вимагає здійснення коригування, повинна довести, що її вимога є обґрунтованою, та запропонувати методику здійснення такого коригування.
Під час здійснення коригування не допускається дублювання врахування знижок, пільг, обсягів та рівня торгівлі.
2. Як правило, сума коригувань розраховується на основі фактичних даних, що стосуються періоду встановлення факту демпінгу.
Стаття 15. Фактори коригування
Коригування може бути здійснено відповідно до таких факторів:
1) фізичні характеристики.
Коригування здійснюється щодо відмінностей фізичних характеристик товару, що експортується в Україну, та подібного товару, що продається на внутрішньому ринку країни експорту. Сума коригування має відповідати прийнятним величинам різниць у ринковій вартості;
2) імпортні збори і непрямі податки.
Коригування здійснюється щодо нормальної вартості на суми, що відповідають імпортним зборам або непрямим податкам, якими обкладається подібний товар та сировина, матеріали і комплектуючі, що є його складовими, якщо цей товар призначається для споживання в країні експорту та не підлягає збору і поверненню в разі експорту його в Україну;
3) знижки, пільги.
Коригування здійснюється на різницю в знижках та пільгах, включаючи ті, що надаються залежно від обсягів продажу, якщо ці знижки належним чином обчислюються і безпосередньо пов’язані з продажами товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування. Коригування може не здійснюватись щодо тих знижок та пільг, які не застосовуються на основі об’єктивних критеріїв або залежать від напрямку продажу. Коригування на суму відстрочених знижок та пільг також може здійснюватися, якщо вимога коригування ґрунтується на фактичних даних за попередні періоди, включно з дотриманням умов, необхідних для отримання знижок та пільг;
4) рівень торгівлі.
(а) Коригування на різницю в рівнях торгівлі, у тому числі будь-яких різниць, що можуть виникнути в обсягах продажів оригінального виробника обладнання, здійснюється стосовно мережі збуту на обох ринках, на яких експортна ціна, включаючи конструйовану експортну ціну, знаходиться на іншому рівні торгівлі, ніж нормальна вартість, і така різниця вплинула на порівнянність цін, що доводиться наявністю постійних і чітких відмінностей у функціях та цінах продавця на різних рівнях торгівлі на внутрішньому ринку країни експорту. Сума коригування повинна ґрунтуватися на ринковій вартості різниці.
(б) За наявності умов, не передбачених підпунктом “а”, спеціальне коригування може бути здійснено в разі, якщо існуюча різниця в рівні торгівлі не може бути кількісно визначена через відсутність відповідних рівнів на внутрішньому ринку країни експорту або якщо певні ознаки відносяться до інших рівнів торгівлі, відмінних від тих, що мають бути використані для порівняння;
5) витрати на транспортування, страхування, обробку, навантаження (розвантаження) та інші додаткові витрати.
Коригування здійснюється на різницю у витратах на транспортування, що безпосередньо стосуються товару, який є об’єктом антидемпінгового розслідування, або подібного товару від складських приміщень експортера до незалежного покупця в разі, якщо ці витрати включено до відповідних цін. До цих витрат відносяться витрати на транспортування, страхування, обробку, навантаження (розвантаження) та інші додаткові витрати;
6) пакування.
Коригування здійснюється на різницю у витратах, безпосередньо пов’язаних із пакуванням товару, який є об’єктом антидемпінгового розслідування, або подібного товару. Коригування повинно включати як відмінності у витратах на матеріали для пакування, так і у рівні понесених трудових витрат при пакуванні, в тому числі, що використовуються при пакуванні контейнерів для морських перевезень;
7) кредит.
Коригування здійснюється на різницю вартості кредиту, наданого для продажів товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування, у разі, якщо цей фактор буде використаний при визначенні ціни;
8) витрати після продажу.
Коригування здійснюється на різницю в прямих витратах, безпосередньо пов’язаних із наданням порук, гарантій, технічної допомоги та послуг, як передбачено законодавством країни експорту та/або походження та/або угодою купівлі-продажу;
9) комісійні винагороди.
Коригування здійснюється на різницю комісійних винагород, сплачених у процесі продажу товару, який є об’єктом антидемпінгового розслідування. Комісійні винагороди слід розуміти як такі, що включають цінову надбавку, отриману продавцем товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування, або подібного товару, якщо функції такого продавця є подібними до функцій агента, що працює на комісійній основі;
10) перерахунок валют.
Якщо для порівняння цін необхідно провести перерахунок валют, такий перерахунок здійснюється з використанням валютного курсу на дату продажу товару, за винятком випадків, коли продаж іноземної валюти на форвардних ринках безпосередньо пов’язаний з відповідним продажем на експорт. У такому випадку використовується ставка обміну при форвардному продажу.
Як правило, датою продажу вважається дата, що зазначається в рахунку. Проте може вважатися і дата укладення контракту, замовлення або підтвердження замовлення, якщо вона є більш прийнятною для встановлення істотних умов продажу.
Експортерам надається шістдесят днів для відображення тривалого коливання валютних курсів у період антидемпінгового розслідування;
11) інші фактори.
Коригування може бути здійснено щодо різниці в інших факторах, які не передбачені пунктами 1—10 цієї статті, якщо доведено, що вони впливають на порівнянність цін на момент, коли ціни було встановлено, зокрема, що покупці постійно сплачують різні ціни на внутрішньому ринку через різницю в таких факторах.
Стаття 16. Розрахунок демпінгової маржі
1. За умови дотримання відповідних положень статей 14 та 15 цього Закону наявність демпінгової маржі протягом періоду антидемпінгового розслідування встановлюється:
1) на підставі порівняння середньозваженої величини нормальної вартості із середньозваженою величиною цін усіх порівнянних експортних операцій в Україні; або
2) шляхом порівняння індивідуальної нормальної вартості з індивідуальними експортними цінами в Україні за кожною операцією.
2. Середньозважена величина нормальної вартості може порівнюватися з цінами індивідуальних експортних операцій, якщо експортні ціни значно відрізняються в різних покупців, або у регіонах, або протягом певного періоду (періодів) часу та за наявності пояснення, чому таку різницю не можна взяти до уваги в разі порівняння на основі середньозважених значень або порівняння за кожною окремою операцією.
3. У разі якщо встановлено декілька різних значень демпінгової маржі, може встановлюватися середньозважена величина демпінгової маржі.
Стаття 17. Особливості розрахунку демпінгової маржі
1. Для кожного відомого іноземного виробника та/або експортера товару, який є об’єктом антидемпінгового розслідування, як правило, повинна визначатися індивідуальна демпінгова маржа, окрім випадків коли використовуються вибіркові методи відповідно до статті 48 цього Закону та випадків ухилення іноземних виробників та/або експортерів від співпраці відповідно до положень статті 29 цього Закону.
З метою визначення індивідуальної демпінгової маржі та застосування антидемпінгового мита різні юридичні особи можуть розглядатися в якості одного іноземного виробника та/або експортера, коли доведено, що структура відносин та торговельні відносини між такими особами або їх відносини з третьою особою є близькими. Будь-яке визначення щодо розгляду різних юридичних осіб в якості однієї повинно ґрунтуватися на фактах.
2. Якщо при дослідженні іноземних виробників та/або експортерів було використано метод вибірки відповідно до положень статті 48 цього Закону, демпінгова маржа для іноземних виробників та/або експортерів, які співпрацювали, але не були відібрані, має дорівнювати показнику середньозваженої маржі, яка встановлена для сторін, які брали участь у вибірці.
При цьому нульова маржа, демпінгова маржа de minimis, або така, що встановлена у зв’язку з ухиленням сторони від співпраці відповідно до положень статті 29 цього Закону, не береться до уваги.
Розділ IІІ
ШКОДА ТА ПРИЧИННО-НАСЛІДКОВИЙ ЗВ’ЯЗОК
Стаття 18. Встановлення істотної шкоди
1. У процесі розслідування встановлюється наявність та величина шкоди, що заподіюється галузі вітчизняного виробництва  в одній із таких форм:
1) істотна шкода, заподіяна галузі вітчизняного виробництва;
2) загроза заподіяння істотної шкоди галузі вітчизняного виробництва;
3) істотне перешкодження створенню чи розширенню галузі вітчизняного  виробництва подібного товару, який є об’єктом розгляду.
2. Визначення наявності шкоди ґрунтується  на доказах і включає об’єктивне дослідження таких факторів:
1) обсяги демпінгового імпорту та вплив цього імпорту на ціни подібних товарів на ринку країни імпорту;
2) наслідок цього імпорту для галузі вітчизняного виробництва, що є логічним результатом дії факторів, зазначених у пункті 1 цієї частини.
3. Істотна шкода галузі вітчизняного виробництва внаслідок демпінгового імпорту встановлюється на підставі результатів дослідження доказів обсягу демпінгового імпорту та впливу демпінгового імпорту на ціну подібного товару на ринку України і на галузь вітчизняного виробництва.
При дослідженні обсягу демпінгового імпорту Уповноважений орган визначає чи мало місце значне зростання обсягів демпінгового імпорту або в абсолютних показниках, або відносно виробництва чи споживання в Україні.
При визначенні впливу демпінгового імпорту на рівень цін Уповноважений орган визначає:
чи були ціни товару, що є предметом демпінгового імпорту, значно нижчими ніж ціни подібного товару галузі вітчизняного виробництва; або
чи вплинув демпінговий імпорт значною мірою на суттєве зниження цін подібного товару галузі вітчизняного виробництва; або
чи перешкоджав демпінговий імпорт значною мірою зростанню цін подібного товару галузі вітчизняного виробництва, яке могло б бути за відсутності такого імпорту.
Будь-які з цих критеріїв окремо чи у поєднанні з іншими не  є обов’язковою підставою для прийняття остаточного рішення.
Для цілей цієї частини демпінговим імпортом не може вважатися імпорт іноземного виробника та/або експортера, для якого Комісія встановила нульову демпінгову маржу або демпінгову маржу de minimis.
4. Якщо об’єктом антидемпінгового розслідування є одночасно імпорт товару більше ніж з однієї країни, вплив цього імпорту оцінюється сукупно за наявності таких умов:
1) демпінгова маржа, установлена щодо імпорту товару, який є об’єктом антидемпінгового розслідування з кожної країни експорту, перевищує демпінгову маржу de minimis;
2) обсяг імпорту цього товару з кожної країни експорту не є незначний з урахуванням положень пункту 18 статті 1 цього Закону; та
3) оцінка сукупного впливу імпорту є можливою з огляду на умови конкуренції між імпортованими товарами та умови конкуренції між імпортованим  та подібним товаром,  виробленим в Україні.
5. Дослідження впливу демпінгового імпорту на галузь вітчизняного виробництва здійснюється на основі оцінки всіх економічних факторів та показників, що впливають на стан галузі вітчизняного виробництва, у тому числі:
1) факту, що вітчизняні товаровиробники ще перебуває в стадії відновлення від наслідків минулого демпінгу або субсидування, величини фактичної демпінгової маржі;
2) фактичне та потенційне скорочення продажів, прибутків, виробництва, частки на ринку, продуктивності праці, рентабельності інвестицій, використання потужностей;
3) фактори, що впливають на ціни товару в Україні; та
4) фактичні та потенційні негативні наслідки для руху грошових коштів, запасу товару, зайнятості населення, рівня заробітної плати, економічного зростання, можливості залучення капіталу або інвестицій.
Економічні фактори та показники, зазначені в цій частині, повинні враховуватись при оцінці того, чи зазнає галузь вітчизняного виробництва істотної шкоди. Фактори і показники, що не зазначені в цій частині, також можуть враховуватися при оцінці істотної шкоди за наявності відповідних доказів у матеріалах антидемпінгового розслідування.
Будь-які з цих факторів та показників окремо чи у поєднанні з іншими не обов’язково є вирішальними для визначення того, чи зазнає галузь вітчизняного виробництва істотної шкоди.
6. Вплив демпінгового імпорту повинен оцінюватися відносно вітчизняного виробництва подібного товару, якщо наявні фактичні дані дають змогу виокремити таке виробництво на основі таких критеріїв, як виробничий процес, продаж подібного товару його виробниками і прибутки.
Якщо виокремлення виробництва є неможливим, вплив демпінгового імпорту на галузь вітчизняного виробництва оцінюється на основі дослідження виробництва найвужчої групи або асортименту товару, які включають подібний товар, щодо яких може бути отримано необхідну інформацію.
Стаття 19. Загроза заподіяння істотної шкоди
1. Встановлення загрози заподіяння істотної шкоди повинно ґрунтуватися на фактах, а не просто на твердженні, припущенні або малоймовірній можливості. Зміна обставин, які б спричинили ситуацію, за якої демпінг заподіяв би істотну шкоду, повинна бути чітко передбачувана та неминуча.
2. При встановленні існування загрози заподіяння істотної шкоди стан галузі вітчизняного виробництва в період антидемпінгового розслідування, включаючи дослідження впливу демпінгового імпорту на неї відповідно до частини шостої статті 18 цього Закону, повинен бути врахований з метою визначення основи для оцінки загрози заподіяння істотної шкоди. Також розглядаються інші економічні фактори, у тому числі:
1) значні темпи зростання демпінгового імпорту на ринок України, що свідчать про ймовірність значного зростання обсягу імпорту;
2) наявність у експортера достатнього експортного потенціалу або його неминуче та значне зростання, що свідчить про ймовірність значного зростання обсягу демпінгового експорту на ринок України, з урахуванням наявності інших експортних ринків, які можуть поглинути додаткові експортні поставки;
3) чи здійснюється імпорт за цінами, які значно нижче або впливають на зниження цін вітчизняної галузі виробництва, що ймовірно може призвести до зростання попиту на імпорт у майбутньому;
4) запаси товару, який є об’єктом антидемпінгового розслідування.
Зазначені економічні фактори повинні бути враховані при оцінці наявності чи відсутності загрози заподіяння істотної шкоди галузі вітчизняного виробництва. При цьому інші фактори також можуть бути розглянуті при оцінці загрози заподіяння істотної шкоди галузі вітчизняного виробництва за наявності відповідних доказів у матеріалах антидемпінгового розслідування.
Будь-які з цих факторів окремо чи у поєднанні з іншими не обов’язково є вирішальними при прийнятті рішення, але сукупність факторів, що розглядаються, повинна свідчити, що подальший демпінговий імпорт є неминучим і, якщо не будуть застосовані заходи для запобігання цьому, неминучим є заподіяння істотної шкоди галузі вітчизняного виробництва.
Стаття 20. Причинно-наслідковий зв’язок
1. Докази, представлені відповідно до статті 18 цього Закону, повинні доводити, що демпінговий імпорт заподіює шкоду в розумінні цього Закону. Доведення причинно-наслідкового зв’язку між демпінговим імпортом і шкодою, заподіяною галузі вітчизняного виробництва, повинно ґрунтуватися на вивченні всіх доказів у матеріалах антидемпінгового розслідування.
2. Під час встановлення причинно-наслідкового зв’язку Уповноваженим органом повинні бути досліджені інші відомі фактори, крім демпінгового імпорту, які в той же час заподіюють шкоду галузі вітчизняного виробництва. Шкода, спричинена іншими факторами, не повинна бути віднесена на рахунок демпінгового імпорту. Фактори, які можуть бути розглянуті у зв’язку з цим, включають:
1) обсяги та ціни імпорту товару, який є об’єктом розгляду антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів, не проданого за демпінговими цінами; 
2) скорочення попиту або зміни у структурі споживання;
3) обмеження торгівлі та конкуренції між третіми країнами та вітчизняними виробниками;
4) розвиток технологій;
5) показники експорту; та
6) продуктивність галузі вітчизняного виробництва.
Фактори, не зазначені в цій частині, також можуть бути розглянуті за умови, якщо відповідні докази містяться в матеріалах антидемпінгового розслідування.
Стаття 21. Визначення галузі вітчизняного виробництва
1. З метою визначення галузі вітчизняного виробництва враховується наступне:
1) у разі, якщо виробники подібного товару в Україні пов’язані з експортерами або імпортерами, або одночасно є імпортерами товару, про який стверджується, що він продається за демпінговими цінами, галузь вітчизняного виробництва може тлумачитися як така, що стосується решти виробників;
2) за виняткових обставин територія України може поділятися на два або більше конкурентоспроможних ринки (регіони), а виробники на кожному з ринків можуть вважатися за окрему галузь виробництва, якщо:
у межах кожного такого ринку виробники продають увесь або більшу частину виробленого товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування на цьому ринку; та
при задоволенні попиту на кожному такому ринку ступінь залучення виробників відповідного товару, які розташовані на іншій частині території України, є незначним.
За таких обставин може бути встановлено факт шкоди навіть тоді, коли основній частині загальної галузі вітчизняного виробництва не заподіяно шкоди за умови, що:
демпінговий імпорт зосереджується на такому окремому ринку; та
демпінговий імпорт заподіює шкоду виробникам, які виробляють увесь або більшу частину товару на цьому ринку.
2. Для цілей пункту 1 частини першої цієї статті виробники вважаються пов’язаними з експортерами або імпортерами за наявності таких умов:
1) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; або
2) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; або
3) вони разом безпосередньо чи опосередковано контролюють третю особу за умови, якщо є підстави вважати або підозрювати, що наслідки таких відносин можуть змусити відповідного виробника діяти інакше, ніж виробники, які не перебувають у таких відносинах.
Для цілей цієї частини вважається, що один контролює іншого, якщо перший може юридично або фактично обмежувати чи здійснювати управління другим.
3. Для цілей пункту 2 частини першої цієї статті, коли галузь вітчизняного виробництва тлумачиться як сукупність виробників на відповідному ринку України, експортерам повинно бути надано можливість запропонувати прийняти зобов’язання відповідно до статті 52 цього Закону для продажу товару на такому ринку.
Якщо в найкоротші строки не було запропоновано прийняття відповідних зобов’язань або якщо має місце випадок, визначений у статті 58 цього Закону, може бути застосовано попереднє або остаточне антидемпінгове мито щодо імпорту в Україну в цілому. У таких випадках застосування може бути обмежено певним колом виробників та експортерів, які здійснюють поставки на відповідний ринок.
4. Для цілей цієї статті застосовуються положення частини шостої статті 18 цього Закону.
Розділ ІV
НАЦІОНАЛЬНИЙ ІНТЕРЕС
Стаття 22. Визначення національного інтересу
1. Антидемпінгові заходи не можуть бути застосовані або продовжені без проведення дослідження та визначення їх відповідності національному інтересу відповідно до цього Розділу.
Для цілей захисту національного інтересу дія антидемпінгового заходу, що застосовується, може бути призупинена відповідно до статті 71 цього Закону.
2. Встановлення, чи потребує національний інтерес застосування антидемпінгових заходів, повинно ґрунтуватися на оцінці інтересів галузі вітчизняного виробництва, постачальників, споживачів (користувачів) або галузевих асоціацій споживачів. Додатково можуть ураховуватися:
1) вплив демпінгового імпорту на зайнятість населення;
2) інвестиції вітчизняних виробників, споживачів (користувачів)  та галузевих асоціацій споживачів;
3) міжнародні економічні інтереси України.
3. При дослідженні питання відповідності застосування антидемпінгових заходів національному інтересу слід врахувати необхідність зменшення негативного впливу демпінгу, що заподіює шкоду галузі вітчизняного виробництва, а також відновлення конкуренції.
4. При здійсненні оцінки відповідності застосування антидемпінгових заходів національному інтересу в антидемпінговому розслідуванні, де галузь вітчизняного виробництва визначається відповідно до частини третьої статті 21 цього Закону як сукупність виробників, які здійснюють свою діяльність на відповідному ринку України, особлива увага повинна приділятися інтересам цього ринку.
5. Антидемпінгові заходи не застосовуються, якщо Комісія встановить, що застосування таких заходів не відповідає національному інтересу.
Розділ V
ПОРУШЕННЯ ТА ПРОВЕДЕННЯ АНТИДЕМПІНГОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ
Глава 1
ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ ПРОВЕДЕННЯ АНТИДЕМПІНГОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ
Стаття 23. Загальні положення проведення антидемпінгового розслідування
 Антидемпінгові заходи можуть застосовуватися лише на підставі результатів антидемпінгових розслідувань, порушених та проведених згідно з цим Законом та відповідно до міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.
Стаття 24. Права сторін
1. Під час проведення антидемпінгового розслідування Уповноважений орган та Комісія надають можливість заінтересованим сторонам в реалізації їх прав на участь у змагальному процесі та захист, як передбачено цим Законом.
Заінтересовані сторони мають право подавати інформацію і докази, які вони вважають суттєвими для цілей антидемпінгового розслідування у строки, визначені Уповноваженим органом та/або Комісією.
2. Права, зазначені у частині першій цієї статті, мають тлумачитися і застосовуватися з урахуванням обов’язків Уповноваженого органу та Комісії завершити антидемпінгове розслідування у строки, визначені статтею 36 цього Закону.
3. Права, зазначені у частині першій цієї статті, набуваються стороною з моменту її реєстрації Уповноваженим органом заінтересованою стороною.
4. На запит заінтересованих сторін Уповноважений орган надає їм можливість ознайомитися з усією неконфіденційною інформацією, отриманою від заінтересованих сторін у рамках антидемпінгового розслідування.
Уповноважений орган може надати електронний доступ до неконфіденційної інформації, отриманої в рамках антидемпінгового розслідування. Умови організації електронного доступу встановлює Уповноважений орган.
5. Заінтересовані сторони та інші вітчизняні виробники, споживачі (користувачі) і їх галузеві організації, а також галузеві організації споживачів можуть надавати Уповноваженому органу інформацію стосовно відповідності застосування попередніх чи остаточних антидемпінгових заходів національному інтересу згідно із статтею 22 цього Закону.
Стаття 25. Інформація для цілей антидемпінгового розслідування та її використання
1. Уповноважений орган має право вимагати від заінтересованих сторін, визначених у пункті 10 статті 1 цього Закону, надання інформації та доказів, необхідних для проведення антидемпінгового розслідування. Така вимога є обов’язковою для заінтересованих сторін і підлягає виконанню ними у строк, встановлений Уповноваженим органом.
2. Уповноважений орган має право одержувати від органів державної влади України, державних установ, агентств та експертних організацій необхідну інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, документи, що стосуються цілей антидемпінгового розслідування, включаючи матеріали з технічним аналізом.
3. Уповноважений орган визначає інформацію, яку повинні надати заінтересовані сторони, та формат її подання. З метою отримання необхідної інформації Уповноважений орган може надсилати заінтересованим сторонам відповідні запити та/або запитальники.
4. Уповноважений орган та Комісія не враховують у процесі антидемпінгового розслідування  інформацію, надану заінтересованими сторонами, якщо інформація та докази не надсилаються Уповноваженому органу чи неконфіденційне резюме такої інформації та доказів не надсилається заінтересованим сторонам або якщо цю інформацію та докази неможливо перевірити.
5. Інформація, отримана згідно з цим Законом, використовується виключно в цілях, для яких вимагається її надання. 
Це положення не виключає використання інформації, що одержується в процесі одного антидемпінгового розслідування, для цілей порушення інших антидемпінгових розслідувань.
Стаття 26. Конфіденційна інформація 
1. Інформація, розкриття якої надасть суттєву перевагу конкуренту або буде мати суттєвий негативний вплив на особу, яка подала цю інформацію, або на особу, від якої таку інформацію було отримано, або інформація, яка подана заінтересованими сторонами антидемпінгового розслідування на конфіденційній основі з наведенням обґрунтованих причин конфіденційності, повинна розглядатися Уповноваженим органом та Комісією як така, що є конфіденційною.
Обґрунтування причин конфіденційності інформації оцінюється Уповноваженим органом. Причина не вважається достатньою, якщо інформація, щодо якої запитується збереження конфіденційності, має публічний характер або знаходиться у вільному доступі.
2. При поданні інформації заінтересовані сторони повинні чітко зазначити, щодо якої саме частини цієї інформації вони вимагають забезпечення конфіденційності. Конфіденційна інформація не може поширюватись без згоди сторони, яка її подала.
Інформація, якою обмінюються Уповноважений орган і Комісія, інформація стосовно засідань Комісії та позиції її членів або щодо службових документів Уповноваженого органу чи Комісії стосовно антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів, а також інформація стосовно дій Уповноваженого органу, розкриття якої надасть суттєву перевагу одній із заінтересованих сторін розслідування або матиме суттєвий негативний вплив на таку особу на будь-якому етапі антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів, не підлягає розголошенню.
3. Якщо Уповноважений орган вважає, що вимога щодо конфіденційного режиму інформації є необґрунтованою, а особа, яка передала інформацію, не хоче її розголошення або не дає дозволу на її розкриття у загальних рисах або у формі резюме, таку інформацію можна не брати до уваги, крім випадку, коли, використовуючи відповідні джерела, можна переконливо довести, що ця інформація є достовірною. Відхилення вимоги щодо конфіденційного режиму інформації повинно бути обґрунтованим.
4. Ця стаття не перешкоджає праву на розкриття Уповноваженим органом та Комісією загальної інформації, зокрема про причини, з яких вони прийняли рішення згідно з цим Законом, або розкриттю фактичної інформації, на яку посилається Комісія, пояснюючи свої рішення. Таке розкриття повинно враховувати законні інтереси відповідних заінтересованих сторін антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів, які не бажають розголошення їх конфіденційної інформації, та здійснюється виключно у відповідності до цього Закону. 
Стаття 27. Неконфіденційне резюме інформації
1. Усі заінтересовані сторони, які подають конфіденційну інформацію, подають разом з нею також її неконфіденційне резюме.
Заінтересована сторона, яка подає конфіденційну інформацію, одночасно готує її неконфіденційне резюме. Спосіб ознайомлення заінтересованих сторін з неконфіденційним резюме інформації визначається Уповноваженим органом. Якщо неконфіденційне резюме не подається заінтересованою стороною, Уповноважений орган може не брати до уваги таку інформацію в ході антидемпінгового розслідування.
2. Неконфіденційне резюме повинно бути настільки деталізованим, щоб була зрозумілою суть конфіденційної інформації.
Неконфіденційне резюме повинно містити примітки про будь-яку інформацію, що не була подана в неконфіденційній формі із зазначенням відповідних причин.
3. За виняткових обставин сторони, які подають конфіденційну інформацію, можуть зазначити, що ця інформація не підлягає скороченню. У таких випадках вони наводять обґрунтування причин, через які підготовка неконфіденційного резюме цієї інформації є неможливою.
4. Якщо Уповноваженим органом установлено, що інформація в неконфіденційному резюме є недостатньою або є недостатнім обґрунтування причин неможливості підготовки неконфіденційного резюме інформації, заінтересована сторона в установлений Уповноваженим органом строк повинна:
1) внести зміни до неконфіденційного резюме відповідно до вимог цієї статті; або
2) дати згоду на включення цієї інформації до неконфіденційної частини матеріалів антидемпінгового розслідування; або
3) утриматися від подання запитуваної інформації; або
4) довести Уповноваженому органу на основі відповідних джерел, що ця інформація є достовірною.
Для цілей цієї статті повнота та достатність неконфіденційного резюме інформації встановлюється Уповноваженим органом. Уповноважений орган може не брати до уваги інформацію у разі, якщо вона подана не відповідно до вимог цієї статті.
Стаття 28. Слухання та консультації
1. Заінтересовані сторони можуть подати письмовий запит щодо проведення слухань та/або консультацій із зазначенням переліку питань для розгляду. Запит щодо проведення слухань подається у строк, установлений Уповноваженим органом.
Слухання та/або консультації можуть призначатися за ініціативою Уповноваженого органу .
Рішення щодо проведення слухань та/або консультацій, порядку їх проведення приймається Уповноваженим органом. 
2. У ході слухань та/або консультацій розглядаються питання по суті антидемпінгового розслідування та/або відповідно до процедури  антидемпінгового розслідування.
3. Заінтересованим сторонам, які повідомили Уповноважений орган про свою заінтересованість відповідно до вимог цього Закону, на їх запит надається можливість провести консультації із стороною, яка подала відповідну скаргу або має протилежні інтереси. Ці консультації проводяться з обов’язковим дотриманням конфіденційного режиму надання інформації. 
4. Заінтересовані сторони, які брали участь у слуханнях та/або консультаціях, повинні надати Уповноваженому органу неконфіденційне резюме своїх презентацій та заяв з метою включення до неконфіденційної частини матеріалів справи.
Інформація, представлена усно на слуханнях та/або консультаціях, розглядається під час антидемпінгового розслідування за умови, що таку інформацію подано Уповноваженому органу в письмовій формі. 
5. Відмова сторін антидемпінгового розслідування від участі у консультаціях не тягне за собою ніяких наслідків.
Стаття 29. Ухилення заінтересованої сторони від співпраці
1. Якщо заінтересована сторона відмовляє у доступі або в інший спосіб не надає необхідної інформації у строк, установлений відповідно до цього Закону, або створює значні перешкоди для антидемпінгового розслідування, Уповноважений орган може на основі наявної інформації робити відповідні позитивні або негативні попередні чи остаточні висновки щодо необхідності термінового застосування антидемпінгових заходів.
Якщо встановлено факт надання заінтересованою стороною недостовірної або помилкової інформації, Уповноважений орган може не бере таку інформацію до уваги і може використовувати наявну інформацію.
2. Якщо інформація, подана заінтересованою стороною, є неповною або містить інші недоліки, вона береться Уповноваженим органом до уваги за умови, якщо:
1) її неповнота не ускладнює можливості Уповноваженого органу зробити точні висновки; та
2) така інформація подана належним чином у строки визначені цим Законом, придатна для перевірки; та
3) заінтересована сторона, яка подала інформацію, діє добросовісно.
3. У разі, якщо Уповноважений орган в ході антидемпінгового розслідування частково або повністю не враховує інформацію та/або докази, він інформує заінтересовану сторону, яка їх подала, про причини відхилення зазначеної інформації, та їй надається можливість у визначені Уповноваженим органом строки подати додаткові коментарі. 
Якщо ці коментарі вважаються недостатніми, причини відхилення зазначених доказів або інформації передаються відповідній заінтересованій стороні і зазначаються у висновках, що оприлюднюються в офіційному повідомленні.
4. Якщо висновки, включаючи висновки щодо нормальної вартості, робляться відповідно до частини першої цієї статті, зокрема, на підставі інформації, яка надається у заяві про порушення антидемпінгового розслідування, ця інформація перевіряється, якщо це можливо та з урахуванням встановлених строків антидемпінгового розслідування, за іншими незалежними джерелами, які є у розпорядженні Уповноваженого органу та (або) які надходять у процесі антидемпінгового розслідування від інших заінтересованих сторін і стосуються:
1) переліків цін, що публікуються;
2) статистичної звітності та митної статистики, що ведеться органами державної влади відповідної країни.
Така інформація в разі необхідності може включати дані стосовно світового або інших репрезентативних ринків. 
5. Якщо заінтересована сторона повністю або частково ухиляється від співпраці з Уповноваженим органом та у зв’язку з цим не подає інформацію, що стосується антидемпінгового розслідування, результат такого розслідування для цієї сторони може бути менш сприятливим, ніж у разі, коли сторона не ухиляється від співпраці.
Стаття 30. Перевірка інформації
1. За винятком обставин, передбачених статтею 29 цього Закону, в ході антидемпінгового розслідування Уповноважений орган має переконатися в точності і повноті інформації, поданої заінтересованими сторонами, на якій ґрунтуватимуться його висновки.
Перевірка інформації може здійснюватись шляхом:
1) дослідження інформації в письмовій формі, отриманої від заінтересованих сторін, органів державної влади України або отриманої Уповноваженим органом ex officio; та/або
2) виїзної перевірки інформації та документів заінтересованих сторін відповідно до статті 31 цього Закону.
Перевірка інформації може здійснюватися в будь-який момент до завершення підготовки остаточного звіту про результати антидемпінгового розслідування.
2. Для перевірки інформації, поданої заінтересованими сторонами, Уповноважений орган може звернутися за сприянням до членів Комісії, органів державної влади України, експертів державних та недержавних установ, а також іноземних експертів. За необхідності вони мають надати Уповноваженому органу відповідну інформацію і докази, які є в їх розпорядженні в межах установленого Уповноваженим органом для цього строку.
Уповноважений орган може у разі потреби та за згодою залучати представників органів державної влади України, експертів державних та недержавних установ, а також іноземних експертів до виїзних перевірок.
Стаття 31. Виїзні перевірки
1. Положення цієї статті застосовуються, якщо Уповноважений орган вирішить перевірити інформацію, подану будь-якою заінтересованою стороною, шляхом виїзної перевірки.
При проведенні антидемпінгового розслідування Уповноважений орган має право:
1) для виконання рішень Комісії доручати іншим органам виконавчої влади в країні імпорту здійснювати перевірки або заходи контролю за діяльністю імпортерів, продавців і українських виробників;
2) здійснювати в інших країнах перевірки інформації, одержаної від заінтересованих сторін, за згодою відповідної заінтересованої сторони та при відсутності заперечення з боку офіційно повідомлених компетентних органів заінтересованої країни.
При цьому Уповноважений орган визначає строки і методику здійснення зазначених перевірок або заходів контролю. Органи виконавчої влади в країні імпорту вживають всіх необхідних заходів для задоволення цих вимог. У проведенні перевірок або заходів контролю можуть брати участь уповноважені особи Уповноваженого органу.
2. В офіційному повідомленні, оприлюдненому згідно зі статтею 35 цього Закону, Уповноважений орган зазначає, що подана інформація може підлягати виїзній перевірці. Також в офіційному повідомленні зазначається, що в разі, якщо заінтересована сторона не погоджується на проведення виїзної перевірки, Уповноважений орган може застосовувати положення статті 29 цього Закону.
3. У ході антидемпінгового розслідування Уповноважений орган може провести виїзну перевірку інформації, поданої такими заінтересованими сторонами:
1) вітчизняними виробниками;
2) іноземними виробниками та/або експортерами;
3) імпортерами;
4) споживачами (користувачами);
5) об’єднаннями або асоціаціями, які представляють інтереси сторін, зазначених у пунктах 1—4 цієї частини, а також галузевими організаціями споживачів.
4. У разі необхідності, Уповноважений орган може прийняти рішення про проведення виїзної перевірки інформації, поданої іноземними виробниками та/або експортерами, та/або будь-якою іншою фізичною або юридичною особою, яка не є заінтересованою стороною антидемпінгового розслідування.
5. Уповноважений орган вживає заходів щодо направлення  заінтересованим сторонам повідомлення про намір провести виїзну перевірку не пізніше ніж:
1) за тридцять днів до запропонованої дати початку виїзної перевірки, у разі перевірки заінтересованих сторін, розташованих за межами України;
2) за двадцять днів до запропонованої дати початку виїзної перевірки, у разі перевірки заінтересованих сторін, розташованих в Україні.
6. До закінчення строку, зазначеного у повідомленні, надісланому відповідно до частини п’ятої цієї статті, заінтересовані сторони надають письмову згоду на проведення виїзної перевірки і узгоджують запропоновану Уповноваженим органом дату, або якщо через об’єктивні причини запропонована дата є неприйнятною для заінтересованої сторони, така заінтересована сторона пропонує Уповноваженому органу альтернативну дату, ураховуючи необхідність завершити антидемпінгове розслідування у встановлені строки.
Після отримання згоди заінтересованої сторони на проведення виїзної перевірки Уповноважений орган повідомляє компетентним органам країни експорту назву та адресу підприємства, яке перевірятиметься, та узгоджену дату виїзної перевірки.
7. Уповноважений орган може застосувати положення, передбачені статтею 29 цього Закону, у будь-якому з таких випадків:
1) компетентні органи країни експорту та/або іноземні виробники чи експортери заперечують проти виїзної перевірки;
2) запропоновану дату виїзної перевірки не було узгоджено, хоча Уповноважений орган врахував коментарі, отримані від іноземних виробників та/або експортерів;
3) згоду на проведення виїзної перевірки було відкликано до початку проведення такої перевірки;
4) заінтересована сторона вимагає змінити узгоджену дату, якщо Уповноважений орган не вважає таку зміну обґрунтованою, і що вона не перешкоджає завершенню антидемпінгового розслідування в установлений строк;
5) у будь-якому іншому випадку, якщо існують обґрунтовані підстави для застосування положень статті 29 цього Закону.
8. До початку виїзної перевірки підприємству, яке перевірятиметься, повинно бути повідомлено про характер інформації, що підлягає виїзній перевірці. У ході виїзної перевірки Уповноважений орган має право уточнювати і запитувати більш детальну інформацію.
9. На початку виїзної перевірки заінтересована сторона має можливість надати пояснення стосовно інформації, яка раніше надавалася Уповноваженому органу, та внести до неї незначні зміни або уточнення.
10. Якщо заінтересована сторона ускладнює, затримує або перешкоджає нормальному проведенню виїзної перевірки, або якщо така заінтересована сторона вимагає її відміни чи завершення до того, як Уповноважений орган самостійно прийме таке рішення, Уповноважений орган може негайно припинити виїзну перевірку. У такому разі до завершення виїзної перевірки Уповноважений орган інформує заінтересовану сторону про те, що її дії можуть бути підставою для застосування положень статті 29 цього Закону. Факти та обставини, що призвели до дострокового завершення виїзної перевірки, докладно відображаються у звіті про проведення перевірки.
11. За результатами виїзної перевірки Уповноваженим органом готується звіт, який надсилається заінтересованій стороні, інформація якої перевірялася, для подання коментарів. На основі узгодженого тексту звіту заінтересованою стороною готується неконфіденційне резюме такого звіту з урахуванням вимог статті 27 цього Закону та надсилається Уповноваженому органу в установлений ним строк.
12. Якщо Уповноважений орган має намір залучити експертів державних та недержавних установ, а також іноземних експертів до складу осіб, які будуть здійснювати виїзну перевірку, заінтересована сторона, а також компетентні органи країни експорту інформуються про це у повідомленні, надісланому відповідно до частини п’ятої цієї статті.
У разі участі експертів державних та недержавних установ, а також іноземних експертів у перевірці, такі особи несуть відповідальність за порушення вимог конфіденційності згідно чинного законодавства України.
Уповноважений орган не наполягає на залученні експертів державних та недержавних установ, а також іноземних експертів, щодо яких одна із сторін довела існування конфлікту інтересів або будь-яку іншу обґрунтовану причину.
13. Якщо вітчизняні виробники, які представляють галузь  вітчизняного виробництва, заперечують проти проведення виїзної перевірки або якщо не вдалося узгодити з цими вітчизняними виробниками дату такої перевірки, антидемпінгове розслідування може бути припинено без застосування антидемпінгових заходів.
Стаття 32. Розмір і форма антидемпінгового мита
1. Розмір антидемпінгового мита не повинен перевищувати розміру суми встановленої демпінгової маржі.
2. Якщо цим Законом не визначено інше, антидемпінгові мита можуть застосовуватися за адвалорними, специфічними або комбінованими ставками мита, визначеними частиною першою статті 280 Митного кодексу України.
Антидемпінгові заходи можуть застосовуватись у будь-якій іншій формі, що допускається Угодою про застосування статті VI Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. За наявності обґрунтованих обставин, види ставок мита можуть бути різними для іноземних виробників та/або експортерів з однієї країни, щодо якої порушено антидемпінгове розслідування.
Стаття 33. Правило нижчої ставки мита
За умови дотримання вимог положень статті 32 цього Закону розмір антидемпінгового мита може бути меншим за розмір демпінгової маржі, якщо його розмір є достатнім, щоб компенсувати шкоду для галузі вітчизняного виробництва.
Стаття 34. Митне оформлення
1. Попереднє або остаточне антидемпінгове мито справляється митними органами у формі, за ставкою і на умовах, установлених у відповідному рішенні про застосування антидемпінгових заходів. Такі мита справляються незалежно від сплати податків і зборів та інших платежів, які справляються з імпорту.
2. Проведення антидемпінгового розслідування та дія антидемпінгових заходів не перешкоджають процедурам митного оформлення товару, який є об’єктом такого розслідування та/або заходів.
Стаття 35. Офіційні повідомлення
1. Офіційні повідомлення оприлюднюються в офіційному друкованому виданні Кабінету Міністрів України або в іншому установленому порядку.
2. Офіційно повідомляється про рішення, які підлягають повідомленню згідно з пунктом 2 статті 12 Угоди про застосування статті VI Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року; або
про які Уповноважений орган або Комісія вважають за необхідне повідомити для забезпечення права на повний захист та участь у змагальному процесі.
3. Офіційні повідомлення повинні містити всю інформацію публічного характеру, ураховану при підготовці рішень чи висновків. 
Стаття 36. Строк завершення антидемпінгового розслідування
1. Антидемпінгове розслідування завершується в установленому порядку протягом одного року з дати його порушення. Цей строк може бути продовженим Уповноваженим органом за погодженням з головою Комісії, а у разі його відсутності — першим заступником або заступником голови Комісії, але не більше ніж вісімнадцять місяців.
У разі продовження строків проведення антидемпінгового розслідування, Уповноважений орган інформує про це заінтересовані сторони до завершення попередньо встановленого строку.
2. Антидемпінгове розслідування завершується разом з прийняттям Комісією рішення про застосування остаточних антидемпінгових заходів або про припинення антидемпінгового розслідування без застосування заходів.
3. Датою завершення антидемпінгового розслідування вважається дата прийняття відповідного рішення Комісією.
4. Антидемпінгове розслідування завершується автоматично через вісімнадцять місяців з дати його порушення за умови, що протягом цього строку Комісія не прийняла одне з рішень, передбачених частиною другою цієї статті. У такому разі після закінчення строку у вісімнадцять місяців протягом п’яти робочих днів Уповноважений орган оприлюднює офіційне повідомлення про припинення антидемпінгового розслідування без застосування заходів.
Стаття 37. Припинення антидемпінгового розслідування без застосування заходів
1. Антидемпінгове розслідування припиняється без застосування заходів, якщо Комісією прийнято рішення про відсутність достатніх доказів наявності демпінгу або шкоди галузі вітчизняного виробництва для проведення антидемпінгового розслідування, а також відповідно до статті 22 цього Закону.
Для цілей цієї частини відсутність достатніх доказів демпінгу або шкоди означає, inter alia, що демпінгова маржа є de minimis, відповідно до пункту 7 статті 1 цього Закону, або що обсяг демпінгового імпорту фактичного чи потенційного є незначним відповідно до пункту 18 статті 1 цього Закону.
2. У разі якщо заявник відкликав заяву, антидемпінгове розслідування припиняється без застосування заходів за рішенням Комісії, крім випадків, коли Комісія за поданням Уповноваженого органу установить, що таке припинення не відповідає національному інтересу. 
3. Антидемпінгове розслідування припиняється без застосування заходів за умови та в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 36 цього Закону.
Глава 2
ПОРУШЕННЯ АНТИДЕМПІНГОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ
Стаття 38. Подання заяви про порушення антидемпінгового розслідування
1. Антидемпінгове розслідування з метою встановлення наявності та величини демпінгу, наявності шкоди галузі вітчизняного виробництва та причинно-наслідкового зв’язку між демпінговим імпортом та шкодою галузі вітчизняного виробництва, про які стверджується, порушується за заявою галузі вітчизняного виробництва або від її імені, за винятком випадків, передбачених статтею 43 цього Закону.
Заява про порушення антидемпінгового розслідування подається одним або кількома вітчизняними виробниками, фізичною або юридичною особою чи будь-якою асоціацією, що діють від імені такого вітчизняного виробника або галузі вітчизняного виробництва.
2. Заява про порушення антидемпінгового розслідування подається в письмовій та електронній формах. Конфіденційна та неконфіденційна версії заяви надсилаються до Уповноваженого органу засобами поштового та/або електронного зв’язку у встановленому порядку. Кожна версія заяви, включно з додатками до неї, повинна бути пронумерована та позначена щодо статусу конфіденційності. Документи, що не позначені як конфіденційні, розглядаються як неконфіденційні. 
Неконфіденційна версія заяви про порушення антидемпінгового розслідування повинна бути оформлена відповідно до вимог статті 27 цього Закону. Якщо Уповноважений орган вважає, що неконфіденційна версія заяви про порушення антидемпінгового розслідування не відповідає вимогам статті 27 цього Закону, до порушення антидемпінгового розслідування на запит Уповноваженого органу заявник повинен надати її нову версію.
3. Заява про порушення антидемпінгового розслідування вважається поданою наступного дня після її реєстрації в Уповноваженому органі.
4. До моменту прийняття рішення про порушення антидемпінгового розслідування Уповноважений орган та Комісія публічно не розголошують інформацію, що міститься у заяві про порушення такого розслідування.
Однак після одержання належним чином оформленої заяви та до порушення антидемпінгового розслідування Уповноважений орган інформує компетентні органи відповідної країни експорту про надходження заяви про порушення такого розслідування.
5. Заява про порушення антидемпінгового розслідування може бути відкликана заявником до порушення такого розслідування, у цьому разі вона вважається такою, що не подавалася.
Стаття 39. Зміст заяви про порушення антидемпінгового розслідування
1. Заява про порушення антидемпінгового розслідування повинна містити достатні докази наявності демпінгу, шкоди галузі вітчизняного виробництва та причинно-наслідкового зв’язку між демпінговим імпортом та шкодою галузі вітчизняного виробництва, про які стверджується. Просте твердження, не підкріплене відповідними доказами, не може вважатися достатнім для виконання вимог цієї статті.
2. Заява про порушення антидемпінгового розслідування повинна містити інформацію, яка є в розпорядженні заявника, зокрема, про:
1) заявника та осіб, які входять до його складу, підтвердження відповідної дієздатності цих осіб, обсяги та вартість виробництва ним подібного товару в Україні. Якщо заява про порушення антидемпінгового розслідування подається від імені галузі вітчизняного виробництва, то заявник зазначає в ній: 
галузь виробництва, від імені якої така заява подається, обсяги і вартість виробництва нею подібного товару в Україні; 
загальний обсяг виробництва подібного товару в Україні;
перелік усіх відомих вітчизняних виробників подібного товару (або об’єднань вітчизняних виробників подібного товару) та, у разі наявності, інформацію щодо обсягу і вартості виробництва цими виробниками подібного товару в Україні;
2) товар (включаючи його повний опис), про який стверджується, що він експортується за демпінговими цінами;
3) назву країни (країн) походження або експорту товару та кожного відомого експортера та/або іноземного виробника, про якого відомо, що він поставляє імпортований товар до України, а також перелік відомих осіб (фізичних або юридичних), які імпортують товар, що є об’єктом розгляду;
4) ціни, за якими товар, що є об’єктом розгляду, продається для споживання на внутрішньому ринку країни (країн) походження та/або експорту (або за необхідності інформацію про ціни, за якими товар продається з країни (країн) походження та/або експорту в одну або кілька третіх країн, або про конструйовану вартість товару), а також інформацію про експортні ціни або в разі доцільності про ціни, за якими товар вперше перепродається незалежному покупцю в Україні;
5) докази того, що шкода, яка заподіюється галузі вітчизняного виробництва, спричинена наслідками демпінгу. Такі докази включають відомості та/або дані про зростання обсягів демпінгового імпорту, вплив цього імпорту на ціни подібного товару в Україні та наслідок впливу імпорту на галузь вітчизняного виробництва, що підтверджується відповідними факторами та показниками, зазначеними у частинах третій і п’ятій статті 18 цього Закону;
6) у разі наявності особливої ситуації на внутрішньому ринку країни експорту, посилання на джерела інформації та інші докази, що свідчать про ймовірне істотне спотворення конкуренції у певній країні або у певному секторі економіки цієї країни.
3. У заяві про порушення антидемпінгового розслідування може бути вказано, чи вимагає заявник застосування попередніх антидемпінгових заходів, з наведенням обґрунтованих причин та відповідних доказів.
4. У заяві про порушення антидемпінгового розслідування може бути подано будь-яку іншу інформацію за умови, якщо вона стосується рішення про порушення такого розслідування та містить достатні докази.
Стаття 40. Розгляд заяви про порушення антидемпінгового розслідування
1. Уповноважений орган проводить попереднє вивчення фактів, що містяться в заяві про порушення антидемпінгового розслідування. Якщо за результатами вивчення Уповноважений орган встановлює, що заява про порушення антидемпінгового розслідування потребує значних додаткових даних чи доповнень або виправлень, Уповноважений орган надсилає заявнику запит на внесення в установлений строк відповідних змін.
Якщо заявник не подав необхідних додаткових даних, доповнень або виправлень у встановлений строк, заява про порушення антидемпінгового розслідування вважається такою, що не подана.
2. Уповноважений орган з доступних йому джерел вивчає достатність і обґрунтованість доказів, що містяться в заяві про порушення антидемпінгового розслідування. За результатами вивчення Уповноважений орган готує звіт з рекомендаціями Комісії, у якому зазначає, чи є докази достатніми для порушення антидемпінгового розслідування.
3. На запит Уповноваженого органу органи державної влади України повинні надати Уповноваженому органу інформацію, що є необхідною для вивчення заяви про порушення антидемпінгового розслідування та відповідає вимогам для підготовки звіту, який готується відповідно до частини другої цієї статті. Інформація повинна бути подана у строк, установлений Уповноваженим органом.
4. Результати розгляду заяви про порушення антидемпінгового розслідування разом з відповідними рекомендаціями повинні бути належним чином відображені в конфіденційному звіті, який Уповноважений орган надсилає Комісії в тридцятип’ятиденний строк з дати подання заяви про порушення антидемпінгового розслідування.
За наявності обставин, зазначених у частині першій цієї статті, строк для подання звіту Комісії розраховується з дня подання заявником до Уповноваженого органу додаткових даних, доповнень або виправлень.
Стаття 41. Особливості визначення галузі вітчизняного виробництва для цілей порушення та проведення антидемпінгового розслідування
1. Антидемпінгове розслідування не порушується відповідно до статті 38 цього Закону, якщо не буде доведено, що на підставі дослідження ступеня підтримки або заперечення щодо заяви про порушення антидемпінгового розслідування, висловленого вітчизняними виробниками подібного товару, така заява дійсно була подана галуззю вітчизняного виробництва або від її імені.
Заява про порушення антидемпінгового розслідування вважається поданою галуззю вітчизняного виробництва або від її імені, якщо вона підтримується тими вітчизняними виробниками, сукупне виробництво яких становить більше ніж 50 відсотків загального обсягу виробництва подібного товару, виробленого тією частиною галузі вітчизняного виробництва, які висловились на підтримку або на заперечення заяви.
Антидемпінгове розслідування не порушується, якщо сукупне виробництво вітчизняних виробників, які прямо підтримують заяву про порушення антидемпінгового розслідування, становить менше ніж 25 відсотків загального обсягу виробництва подібного товару галуззю вітчизняного виробництва.
2. Якщо на момент подання заяви про порушення антидемпінгового розслідування сукупне виробництво вітчизняних виробників, які подають таку заяву, становить менше ніж 50 відсотків, але більше ніж 25 відсотків загального обсягу виробництва подібного товару галуззю вітчизняного виробництва, то вітчизняні виробники, які подають заяву, до порушення антидемпінгового розслідування повинні подати Уповноваженому органу інформацію про те, що:
1) інші вітчизняні виробники підтримують заяву і зобов’язуються співпрацювати в рамках антидемпінгового розслідування щодо встановлення наявності шкоди в разі порушення такого розслідування; та
2) виробники, які подають заяву, а також ті, що її підтримують, складають більше 50 відсотків загального обсягу виробництва подібного товару галуззю вітчизняного виробництва.
У виняткових випадках положення цієї частини можуть не застосовуватися, якщо заявник доведе наявність обґрунтованих підстав для цього.
3. Стосовно галузей виробництва, що нараховують велику кількість вітчизняних виробників, ступінь підтримки або заперечення щодо заяви про порушення антидемпінгового розслідування може бути визначено шляхом використання статистично коректних вибіркових методів.
4. Інформація, що подається відповідно до частин першої – третьої цієї статті, повинна бути підтверджена відповідними доказами.
5. Звіт Уповноваженого органу, який надсилається Комісії відповідно до частини четвертої статті 40 цього Закону, повинен містити оцінку, а також відповідні рекомендації стосовно визначення галузі вітчизняного виробництва для цілей порушення та проведення антидемпінгового розслідування.
Стаття 42. Порушення антидемпінгового розслідування
1. Комісія приймає рішення про порушення антидемпінгового розслідування на підставі доказів, що підтверджуються фактичними даними встановленими при вивченні заяви та звіту, направленого Уповноваженим органом відповідно до частини четвертої статті 40 цього Закону.
2. Антидемпінгове розслідування може бути порушено за умови, що Комісія на підставі об’єктивного дослідження доказів установить, що:
1) існує достатньо доказів щодо наявності демпінгу, шкоди та причинно-наслідкового зв’язку між ними для обґрунтування порушення антидемпінгового розслідування;
2) загальний рівень демпінгу перевищує поріг de minimis, визначений відповідно до пункту 7 статті 1 цього Закону;
3) обсяг демпінгового імпорту, про який стверджується, не є незначним відповідно до пункту 18 статті 1 цього Закону;
4) заява про порушення антидемпінгового розслідування подана галуззю вітчизняного виробництва або від її імені  відповідно до частин першої та другої статті 41 цього Закону;
5) залежно від обставин, вимоги, передбачені частиною другою статті 41 цього Закону, були дотримані.
3. Комісія приймає рішення про порушення антидемпінгового розслідування або відмову в порушенні такого розслідування після отримання звіту, зазначеного в частині четвертій статті 40 цього Закону.
4. Антидемпінгове розслідування може бути порушено щодо одного або декількох іноземних виробників та/або експортерів, подібний товар яких не підпадає під дію чинних антидемпінгових заходів на момент розгляду заяви про порушення антидемпінгового розслідування.
5. Підстави відмови в порушенні антидемпінгового розслідування повинні бути повідомлені заявнику. 
6. Антидемпінгове розслідування вважається порушеним з дати набрання чинності рішення Комісії про його порушення. Строк завершення антидемпінгового розслідування починає обчислюватися з цієї дати.
7. У рішенні про порушення антидемпінгового розслідування Комісія доручає Уповноваженому органу:
1) оприлюднити офіційне повідомлення про порушення антидемпінгового розслідування;
2) провести антидемпінгового розслідування.
Стаття 43. Порушення антидемпінгового розслідування ex officio
1. В особливих випадках Комісія, за рекомендацією Уповноваженого органу, може прийняти рішення про порушення антидемпінгового розслідування без отримання письмової заяви від галузі вітчизняного виробництва або від її імені, за наявності достатніх доказів існування демпінгу, шкоди і причинно-наслідкового зв’язку між ними для обґрунтування порушення такого розслідування.
Докази та відповідні рекомендації повинні бути належним чином відображені в конфіденційному звіті, який Уповноважений орган подає Комісії після того, як Уповноважений орган переконався в тому, що вимоги цієї частини є виконаними. Звіт повинен ґрунтуватися на об’єктивній оцінці Уповноваженого органу щодо точності та достовірності наявних доказів.
Комісія приймає рішення про порушення антидемпінгового розслідування.
2. У випадку якщо орган державної влади України в межах своїх повноважень володіє достатніми доказами наявності факту демпінгу та шкоди, заподіяної галузі вітчизняного виробництва демпінговим імпортом, такий орган може подати Уповноваженому органу заяву про порушення антидемпінгового розслідування.
3. Положення частини другої статті 39, частини четвертої статті 40, частини першої, пунктів 1 — 3 частини другої, частин четвертої, шостої — сьомої статті 42 і статті 44 цього Закону застосовуються mutatis mutandis до порушення антидемпінгового розслідування ex officio у частині, у якій вони є доцільними.
Стаття 44. Офіційне повідомлення про порушення антидемпінгового розслідування
Офіційне повідомлення про порушення антидемпінгового розслідування повинно містити достатню інформацію про:
1) назву товару, що є об’єктом антидемпінгового розслідування, включаючи його класифікацію згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності та назву країни походження та/або експорту;
2) інформація про порушення антидемпінгового розслідування;
3) короткий виклад інформації щодо наявності демпінгу, шкоди та причинно-наслідкового зв’язку між ними, про що стверджується у заяві про порушення антидемпінгового розслідування;
4) чи Уповноважений орган залишає за собою право використовувати у антидемпінговому розслідуванні метод вибірки відповідно до статті 48 цього Закону та застосовувати відповідні процесуальні дії в цьому разі; 
5) інші процесуальні дії, включаючи строки, протягом яких сторони можуть повідомити про свою заінтересованість, довести до відома свою позицію та подати запит щодо проведення слухань, будь-які інші строки.
Глава 3
ПРОВЕДЕННЯ АНТИДЕМПІНГОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ
Стаття 45. Інформування сторін про порушення антидемпінгового розслідування
1. Уповноважений орган інформує компетентні органи країни експорту та інші сторони, про які відомо, що вони мають інтерес у такому розслідуванні, про порушення антидемпінгового розслідування. 
2. Уповноважений орган, відповідно до вимог цього Закону щодо захисту конфіденційної інформації, може надавати повний текст письмової заяви про порушення антидемпінгового розслідування відомим експортерам, компетентним органам країни експорту та іншим заінтересованим сторонам за їх запитом. На запит інших заінтересованих сторін Уповноважений орган надає їм неконфіденційну версію заяви про порушення антидемпінгового розслідування.
3. Якщо кількість відомих іноземних виробників та/або експортерів є значною, неконфіденційна версія заяви про порушення антидемпінгового розслідування надається компетентному органу країни експорту або відповідній асоціації.
Стаття 46. Запитальники та інші інформаційні запити
1. Уповноважений орган має право надсилати відомим іноземним виробникам, експортерам, імпортерам та вітчизняним виробникам, яких вважає за необхідне залучити до участі в антидемпінговому розслідуванні, або компетентним органам країни експорту запитальники з метою отримання інформації та доказів, що використовуються для проведення антидемпінгового розслідування.  відповідно до вимог статті 25 цього Закону.
2. Строк надання відповіді на запитальник становить тридцять днів. Строк обчислюється з дати отримання запитальника. Запитальник вважається отриманим протягом одного тижня з дати його відправлення одержувачу або передачі відповідному дипломатичному представнику країни походження та/або експорту.
Строк надання відповіді на запитальник може бути продовжено, ураховуючи строки завершення антидемпінгового розслідування, за умови, якщо сторона, яка просить про продовження, надала обґрунтовані докази такої необхідності. Продовження строків для надання відповіді на запитальник надається, якщо це не перешкоджає проведенню антидемпінгового розслідування. Продовження строку для надання відповіді на запитальник не надається, якщо запит на продовження такого строку направлено після закінчення попередньо встановленого кінцевого строку. Продовження строку подання відповіді на запитальник стосується лише тієї сторони, щодо якої таке продовження було здійснено.
3. Уповноважений орган має право вимагати від заінтересованих сторін надання інформації та доказів, необхідних для проведення антидемпінгового розслідування. Така вимога є обов’язковою для заінтересованих сторін і підлягає виконанню ними у строк, встановлений Уповноваженим органом.
Стаття 47. Інші джерела інформації
1. У ході антидемпінгового розслідування Уповноважений орган може запитувати і використовувати інформацію з інших джерел, ніж заінтересовані сторони.
2. На запит Уповноваженого органу органи державної влади України повинні надати Уповноваженому органу інформацію, документи, матеріали, необхідні для проведення антидемпінгового розслідування.
Уповноважений орган може звертатися до органів державної влади України із запитом щодо проведення дослідження та аналізу в межах їх компетенції.
3. Строк подання відповіді встановлюється Уповноваженим органом у відповідному запиті, але в межах строку проведення антидемпінгового розслідування.
Стаття 48. Вибірка
1. У разі  значної кількості вітчизняних виробників, іноземних виробників та/або експортерів або імпортерів, типів (видів) товару чи операцій (транзакцій, у антидемпінговому розслідуванні можна обмежитися:
1) достатньою кількістю сторін, типів (видів) товару або операцій (транзакцій), відібраної на основі статистично обґрунтованої інформації, яка є в розпорядженні Уповноваженого органу на момент їх відбору; або
2) найбільшим репрезентативним обсягом виробництва, продажу чи експорту товару, який можна дослідити з урахуванням строків проведення антидемпінгового розслідування.
2. Остаточний вибір сторін-учасників, типів (видів) товару або операцій (транзакцій) згідно з цією статтею здійснюється Уповноваженим органом. 
3. У разі, якщо Уповноважений орган використовує вибіркові методи антидемпінгового розслідування відповідно до цієї статті, індивідуальна величина демпінгової маржі обчислюється для експортера або виробника, який з початку не був відібраний і подає необхідну інформацію у строки, визначені цим Законом, за винятком випадків, коли кількість експортерів або виробників є настільки значною, що дослідження зазначених величин для окремих експортерів або виробників необгрунтовано ускладнюють проведення антидемпінгового розслідування і перешкоджають своєчасному припиненню цього розслідування та прийняттю рішення про застосування антидемпінгових заходів.
4. У разі якщо після прийняття рішення про проведення вибірки частина або всі відібрані сторони відмовляються співпрацювати добросовісно в межах їх можливостей, і це може мати істотний вплив на результати антидемпінгового розслідування, можливе проведення нової вибірки. У разі подальшої відмови відібраних сторін співпрацювати, і при недостатності часу для проведення нової вибірки, застосовуються відповідні положення статті 29 цього Закону.
Стаття 49. Вимоги до застосування попередніх антидемпінгових заходів
1. Попередні антидемпінгові заходи можуть застосовуватися і справлятися лише за умови, що:
1) антидемпінгове розслідування порушено відповідно до положень статті 42 цього Закону, і про це було оприлюднено офіційне повідомлення та поінформовано відомі заінтересовані сторони;
2) заінтересованим сторонам було надано можливість подати інформацію та свої коментарі;
3) Комісія попередньо встановила факт існування демпінгу та заподіяння ним шкоди галузі вітчизняного виробництва;
4) Комісія встановила, що такі заходи є необхідними для запобігання заподіянню шкоди під час проведення антидемпінгового розслідування; та
5) Комісія встановила, що дія антидемпінгових заходів не буде суперечити національному інтересу.
2. Попередні антидемпінгові заходи застосовуються не раніше ніж через шістдесят днів з дати порушення антидемпінгового розслідування і не пізніше ніж через дев'ять місяців після порушення відповідного антидемпінгового розслідування.
3. Попередні антидемпінгові заходи застосовуються на строк, який не повинен перевищувати чотири місяці. Цей строк може бути продовжено до шести місяців відповідно до рішення Комісії. Строк застосування попередніх антидемпінгових заходів продовжується до шести місяців у випадках, коли експортери, що проводять значну кількість торговельних операцій, які є об'єктом розгляду, подають до Уповноваженого органу заяву про продовження строку застосування попередніх антидемпінгових заходів або не заперечують проти продовження строку застосування попередніх антидемпінгових заходів.
Якщо Уповноважений орган в ході антидемпінгового розслідування дійшов висновку, що попереднього мита на рівні менше, ніж демпінгова маржа, достатньо для того, щоб ліквідувати шкоду, то зазначені строки можуть тривати до шести та дев’яти місяців відповідно.
Стаття 50. Форма і розмір попередніх антидемпінгових заходів
1. Попередні антидемпінгові заходи можуть застосовуватися лише у формі попереднього антидемпінгового мита, сума якого вноситься як фінансова гарантія у вигляді грошової застави на особливі види мита.
2. Попереднє антидемпінгове мито застосовується лише до товару, що ввозиться для споживання, після набрання чинності рішення про застосування попередніх антидемпінгових заходів, окрім випадків, передбачених цим Законом.
3. Попереднє антидемпінгове мито справляється у відповідному розмірі та в кожному випадку окремо на недискримінаційній основі щодо імпорту з усіх джерел, щодо якого Комісією визначено, що він є демпінговим та заподіює шкоду галузі вітчизняного виробництва, за винятком імпорту з тих джерел, від яких були прийняті зобов’язання.
4. Розмір ставки попереднього антидемпінгового мита не повинен перевищувати демпінгову маржу, розраховану відповідно до статей 16 і 17 цього Закону, але може бути нижчим за умови, що ставка мита буде достатньою для усунення шкоди, заподіяної галузі вітчизняного виробництва відповідно до статті 33 цього Закону.
5. Перерахунок та справляння попередніх антидемпінгових мит на зворотній основі здійснюється відповідно до статті 68 цього Закону.
Стаття 51. Розкриття інформації щодо розрахунків заінтересованим сторонам антидемпінгового розслідування
1. З урахуванням вимог щодо збереження конфіденційної інформації Уповноважений орган розкриває кожному з іноземних виробників та/або експортерів розрахунки їх демпінгової маржі.
2. Заінтересовані сторони, яким надано розрахунки відповідно до частини першої цієї статті, мають право надати свої коментарі до таких розрахунків у строк, установлений Уповноваженим органом.
Глава 4
ЗОБОВ’ЯЗАННЯ
Стаття 52. Пропозиції щодо прийняття зобов’язань
1. Іноземні виробники та/або експортери можуть запропонувати прийняти зобов’язання. Такі зобов’язання не вимагаються та не приймаються від іноземних виробників та/або експортерів за відсутності позитивного попереднього висновку щодо наявності демпінгу та шкоди, заподіяної демпінговим імпортом галузі вітчизняного виробництва.
2. У своїх пропозиціях іноземні виробники та/або експортери можуть запропонувати переглянути свої ціни з метою припинення експорту в Україну за демпінговими цінами або інші умови експорту в Україну, таким чином, щоб Уповноважений орган та Комісія впевнилися, що шкоду від демпінгу буде усунуто.
Підвищення ціни внаслідок таких зобов’язань не може бути більшим ніж рівень, необхідний для компенсації демпінгової маржі, але може бути меншим ніж демпінгова маржа, якщо таке підвищення ціни є достатнім, щоб ліквідувати шкоду, заподіяну галузі вітчизняного виробництва.
3. Жоден іноземний виробник та/або експортер не зобов’язаний брати зобов’язання. Відсутність пропозиції прийняти зобов’язання або відмова погодитися із запропонованими зобов’язаннями жодним чином не впливає на результат проведення антидемпінгового розслідування. Однак у цьому разі може бути зроблено висновок про те, що загроза заподіяння шкоди стає більш ймовірною в разі подальшого демпінгового імпорту.
4. Пропозиція взяти зобов’язання надається в письмовій формі до закінчення строку, установленого Уповноваженим органом. Лише у виняткових випадках прийняття зобов’язань може бути запропоновано після закінчення строку, протягом якого може бути надано інформацію, відповідно до частини першої статті 61 цього Закону.
Неконфіденційне резюме такого письмового зобов’язання подається разом з його конфіденційною версією. Це резюме готується відповідно до вимог статті 27 цього Закону.
5. Якщо галузь вітчизняного виробництва тлумачиться як така, що стосується виробників на відповідному ринку України, додатково до положень цієї глави застосовується частина третя статті 21 цього Закону. 
Стаття 53. Коментарі галузі вітчизняного виробництва
Після отримання від іноземного виробника та/або експортера пропозиції щодо прийняття зобов’язання Уповноважений орган інформує про це галузь вітчизняного виробництва та пропонує подати свої коментарі протягом строку, установленого Уповноваженим органом. Такі коментарі беруться до уваги при прийнятті рішення про прийняття або відмову прийняття запропонованих іноземним виробником та/або експортером зобов’язань.
Стаття 54. Прийняття або відмова прийняття зобов’язання
1. За необхідності у звітах, передбачених статтями 61 та 62 цього Закону, зазначається, що було запропоновано прийняття зобов’язання. 
За рекомендаціями Уповноваженого органу Комісія може прийняти отриману від іноземного виробника та/або експортера пропозицію щодо зобов’язань, якщо дійде висновку, що прийняття та виконання таких зобов’язань може усунути шкоду, спричинену демпінгом. Такий висновок повинен бути аргументованим у рішенні.
2. Запропоновані зобов’язання не приймаються, якщо це є практично неможливим, наприклад, через значну кількість фактичних чи потенційних іноземних виробників та/або експортерів або з інших причин, включаючи національний інтерес. Зобов’язання також не приймаються, якщо це не усуває шкоду від демпінгу, наявність якого було доведено, або якщо пропозиції не було надіслано Уповноваженому органу в установлений строк.
3. Уповноважений орган інформує іноземного виробника та/або експортера про причини, через які його пропозиція щодо прийняття зобов’язань є неприйнятною, і надає можливість подати свої коментарі щодо цього. Причини відмови зазначаються у відповідному рішенні та офіційному повідомленні про це рішення.
Стаття 55. Призупинення або припинення антидемпінгового розслідування
1. У разі прийняття іноземним виробником та/або експортером зобов’язань Комісія може прийняти рішення про призупинення або припинення антидемпінгового розслідування щодо такого іноземного виробника та/або експортера без застосування попередніх або остаточних антидемпінгових заходів.
Таке право Комісії необов’язково означає можливість одночасного продовження антидемпінгового розслідування, а також виконання зобов’язання, за винятком випадків, передбачених статтею 56 цього Закону.
2. Офіційне повідомлення про призупинення або припинення антидемпінгового розслідування щодо такого іноземного виробника та/або експортера без застосування попередніх або остаточних антидемпінгових заходів включає неконфіденційну частину відповідного зобов’язання іноземного виробника та/або експортера.
Стаття 56. Продовження антидемпінгового розслідування
1. У разі прийняття іноземним виробником та/або експортером зобов’язання антидемпінгове розслідування завершується або в установленому порядку продовжується і завершується. У випадку прийняття остаточного рішення про відсутність демпінгу, шкоди або причинно-наслідкового зв’язку, зобов’язання, прийняте відповідно до статті 54 цього Закону, автоматично припиняє дію, за винятком випадків, коли таке остаточне рішення ґрунтується першочергово на факті існування зобов’язання. У таких випадках Комісія може вимагати подальшого виконання цього зобов’язання протягом строку, який відповідає положенням цього Закону.
2. У разі прийняття остаточного рішення, яке підтверджує наявність демпінгу, шкоди або причинно-наслідкового зв’язку, таке зобов’язання залишається чинним і виконується згідно з його умовами та положеннями цього Закону.
Стаття 57. Нагляд за дотриманням іноземним виробником та/або експортером зобов’язань
1. Уповноважений орган має право вимагати від іноземного виробника та/або експортера, який узяв зобов’язання, періодично подавати інформацію щодо виконання зазначеного зобов’язання і надавати згоду на проведення перевірки достовірності інформації, що стосується виконання такого зобов'язання. Відмова виконувати ці вимоги вважається порушенням узятого зобов’язання.
2. Уповноважений орган може звертатися із запитом про надання відповідної допомоги до державних органів влади України для нагляду за виконанням узятих зобов’язань.
Стаття 58. Невиконання іноземним виробником та/або експортером прийнятого зобов’язання
1. Будь-яка заінтересована сторона або орган державної влади України може подавати інформацію до Уповноваженого органу, що prima facie є доказом наявності порушення взятих іноземним виробником та/або експортером зобов’язань. 
2. Уповноважений орган може надавати заінтересованим сторонам неконфіденційну інформацію, отриману відповідно до частини першої цієї статті для подання коментарів щодо цієї інформації. У разі необхідності Уповноважений орган проводить виїзну перевірку інформації, поданої заінтересованими сторонами. 
3. У разі підтвердження інформації щодо порушення іноземним виробником та/або експортером взятих зобов’язань Уповноважений орган готує звіт, який надається Комісії. У цьому звіті Уповноважений орган зазначає факти істотного невиконання зобов’язань та рекомендації щодо відмови від зобов’язань та застосування попередніх або остаточних антидемпінгових заходів. Таке рішення приймається Комісією. 
4. У випадку коли під час проведення антидемпінгового розслідування було взято зобов’язання, а саме розслідування не було завершено в установленому порядку, Комісія може прийняти рішення про застосування попередніх антидемпінгових заходів, використовуючи наявну інформацію, за умови, що є достатні докази порушення зобов’язань. 
Рішення Комісії повинно ґрунтуватися на відповідному звіті Уповноваженого органу.
Стаття 59. Припинення дії зобов’язань
1. Іноземний виробник та/або експортер можуть відмовитися від виконання взятих зобов’язань, письмово повідомивши про це Уповноважений орган, про що Уповноважений орган невідкладно інформує Комісію. У такому разі Комісія невідкладно приймає відповідне рішення та інформує про це заінтересовані сторони та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.
2. Уповноважений орган може надати Комісії рекомендації щодо припинення дії зобов’язань у разі неможливості здійснити нагляд за їх виконанням або наявності інших обґрунтованих причин для цього. Рішення Комісії ґрунтується на звіті Уповноваженого органу.
3. У разі відмови іноземного виробника та/або експортера від зобов’язань відповідно до частини першої цієї статті або прийняттям Комісією рішення щодо неможливості здійснення нагляду за виконанням зобов’язань, у випадку, коли антидемпінгове розслідування, у рамках якого було взято зобов’язання, не завершено у встановленому порядку, Комісія може прийняти рішення про застосування попередніх антидемпінгових заходів, використовуючи наявну інформацію. У такому випадку рішення Комісії приймається невідкладно.
4. Про рішення, зазначені в частинах першій – третій цієї статті, Уповноважений орган інформує заінтересовані сторони та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.
Глава 5
ЗАВЕРШАЛЬНИЙ ЕТАП АНТИДЕМПІНГОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ
Стаття 60. Права заінтересованих сторін на завершальному етапі антидемпінгового розслідування
Протягом строку встановленого Уповноваженим органом заінтересовані сторони можуть подати свої коментарі до розкриття інформації щодо розрахунків та/або звіту про суттєві факти та обставини за результатами антидемпінгового розслідування.
Стаття 61. Звіт про суттєві факти та обставини за результатами антидемпінгового розслідування
1. Після завершення етапу встановлення фактичних обставин і до того, як остаточний звіт Уповноваженого органу, зазначений у статті 62 цього Закону, буде надісланий Комісії, Уповноважений орган надає всім заінтересованим сторонам неконфіденційний звіт,  який містить всі суттєві факти та обставини, на підставі яких рекомендується застосування остаточних антидемпінгових заходів або припинення антидемпінгового розслідування без застосування таких заходів. 
Заінтересовані сторони повинні надати коментарі до цієї інформації у встановлений Уповноваженим органом строк.
2. Розкриття інформації не перешкоджає прийняттю в подальшому іншого рішення Комісією. Якщо таке рішення ґрунтується на інших фактах або обставинах, вони повинні невідкладно розкриватися відповідним заінтересованим сторонам із наданням права подавати коментарі в установлений Уповноваженим органом строк.
Стаття 62. Остаточний звіт про результати антидемпінгового розслідування
1. Уповноважений орган готує остаточний звіт про результати антидемпінгового розслідування, у якому наводить оцінку і визначає, чи виконуються умови для застосування остаточних антидемпінгових заходів. Звіт готується з урахуванням інформації і доказів, зібраних до кінця етапу встановлення фактичних обставин, та всіх коментарів, отриманих після розкриття інформації щодо суттєвих фактів або обставин.
2. Остаточний звіт про результати антидемпінгового розслідування, який надсилається Комісії, є конфіденційним.
Глава 6
ОСТАТОЧНЕ РІШЕННЯ, ЗАСТОСУВАННЯ ОСТАТОЧНИХ АНТИДЕМПІНГОВИХ ЗАХОДІВ І СПРАВЛЯННЯ МИТА
Стаття 63. Остаточне рішення про результати антидемпінгового розслідування
1. За результатами розгляду остаточного звіту про результати антидемпінгового розслідування Комісія приймає одне з таких рішень:
1) застосувати остаточні антидемпінгові заходи і припинити антидемпінгове розслідування; або
2) припинити антидемпінгове розслідування без застосування антидемпінгових заходів.
2. В остаточному рішенні про результати антидемпінгового розслідування має міститися пояснення висновків щодо демпінгової маржі, шкоди галузі вітчизняного виробництва та причинно-наслідкового зв’язку між ними, а також національного інтересу.
3. Інформація про остаточне рішення про результати антидемпінгового розслідування надсилається заінтересованим сторонам та центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику після оприлюднення офіційного повідомлення.
Стаття 64. Вимоги до застосування остаточних антидемпінгових заходів
1. Остаточні антидемпінгові заходи можуть бути застосовані за таких умов:
1) заінтересованим сторонам було надано можливість подавати інформацію та коментарі протягом строку проведення антидемпінгового розслідування;
2) зроблено остаточний позитивний висновок про існування демпінгу та шкоди для галузі вітчизняного виробництва, з урахуванням усієї відповідної інформації, поданої заінтересованими сторонами; та
3) Комісія приймає рішення відповідно до статті 22 цього Закону, що дія антидемпінгових заходів не буде суперечити національному інтересу.
2. Рішення про застосування остаточних антидемпінгових заходів може бути прийнято виключно в межах строку, відведеного для завершення антидемпінгового розслідування відповідно до статті 36 цього Закону.
3. Імпорт одного і того самого товару не може бути об’єктом застосування одночасно антидемпінгових та компенсаційних заходів, що запроваджуються для усунення наслідків шкоди галузі вітчизняного виробництва, яка виникла в результаті одночасного демпінгового та субсидованого імпорту.
4. Імпорт одного і того самого товару може бути об’єктом застосування одночасно антидемпінгових заходів та захисних тарифних заходів. У такому випадку антидемпінгові заходи запроваджуються для усунення ринкових спотворень, спричинених недобросовісною торговельною практикою, захисні тарифні заходи запроваджуються для усунення негативного впливу від значного зростаючого імпорту.
При дослідженні питання одночасного застосування антидемпінгових заходів та захисних тарифних заходів повинно бути враховано, що комбінація таких заходів не створить додаткових обтяжуючих обставини для певних іноземних виробників та/або експортерів, що ймовірно може призвести до відмови їм у доступі до ринку.
Комісія може прийняти рішення про зміну, призупинення чи скасування антидемпінгових заходів або повне чи часткове звільнення від застосованих антидемпінгових заходів, які в іншому випадку підлягали б сплаті, або ухвалити будь-які інші спеціальні заходи. Будь-яке призупинення, зміна чи звільнення від антидемпінгових заходів має бути обмеженим у часі та застосовуватися лише тоді, коли діють відповідні захисні заходи.
Стаття 65. Розмір остаточного антидемпінгового мита
1. Остаточні антидемпінгові заходи можуть застосовуватися у формі остаточного антидемпінгового мита.
2. Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються лише до товару, що ввозиться для споживання, після набрання чинності рішення про застосування остаточних антидемпінгових заходів.
3. Остаточне антидемпінгове мито справляється у розмірі встановленому рішенням Комісії та в кожному випадку окремо на недискримінаційній основі щодо імпорту з усіх джерел, стосовно якого Комісією визначено, що він є демпінговим та заподіює шкоду галузі вітчизняного виробництва, за винятком імпорту з тих джерел, від яких були прийняті зобов’язання.
4. Розмір ставки остаточного антидемпінгового мита не повинен перевищувати демпінгову маржу, розраховану відповідно до статей 16 та 17 цього Закону, але може бути нижчим за умови, що ставка мита буде достатньою для усунення шкоди, заподіяної галузі вітчизняного виробництва, відповідно до статті 33 цього Закону.
5. За умови дотримання статей 17 та 48  цього Закону індивідуальний розмір антидемпінгового мита застосовується до імпорту товару іноземного виробника та/або експортера, для якого була розрахована індивідуальна демпінгова маржа.
Стаття 66. Тривалість дії антидемпінгових заходів
Антидемпінгові заходи застосовуються лише протягом строку та в розмірі, необхідному для усунення дії демпінгу, що заподіює шкоду галузі вітчизняного виробництва. У будь-якому випадку остаточні антидемпінгові заходи можуть застосовуватися не більше ніж п’ять років, що розраховуються з дати їх застосування, або п’ять років з дати прийняття останнього рішення про перегляд антидемпінгових заходів відповідно до глави 9 Розділу VI цього Закону, яке одночасно охоплює факт демпінгу та заподіяння шкоди. З урахуванням національного інтересу Комісія може застосувати ці заходи на менший строк.
Стаття 67. Моніторинг дії антидемпінгових заходів
1. З метою моніторингу дії антидемпінгових заходів Уповноважений орган досліджує імпорт товару, щодо якого застосовуються антидемпінгові заходи.
2. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, інформує Уповноважений орган щокварталу або частіше на його запит про імпорт товару, щодо якого застосовуються антидемпінгові заходи та суми сплачених мит.     
3. Уповноважений орган має право звертатися до галузі вітчизняного виробництва щодо подання йому інформації стосовно стану відповідної галузі.
На такий запит Уповноваженого органу галузь вітчизняного виробництва зобов’язана надати необхідну інформацію у встановлений Уповноваженим органом строк.
Стаття 68. Перерахунок та справляння попередніх антидемпінгових мит на зворотній основі
1. Якщо було прийнято рішення про застосування попередніх антидемпінгових заходів та прийнято рішення застосувати остаточні антидемпінгові заходи, Комісія приймає рішення, яка частка попереднього антидемпінгового мита підлягає остаточному справлянню. 
З цією метою поняття шкода не включає загрозу заподіяння істотної шкоди галузі вітчизняного виробництва або істотне перешкоджання створенню галузі вітчизняного виробництва, крім випадків, коли встановлено, що за відсутності попередніх заходів це може призвести до заподіяння істотної шкоди. У всіх інших випадках, де має місце така загроза або перешкоджання, будь-які суми попереднього антидемпінгового мита повертаються, а остаточні антидемпінгові мита можуть застосовуватися з дати прийняття остаточного рішення щодо антидемпінгових заходів у зв’язку із загрозою заподіяння істотної шкоди чи істотним перешкоджанням створенню галузі вітчизняного виробництва.
2. Якщо розмір остаточного антидемпінгового мита є більшим ніж сума, унесена як фінансова гарантія у вигляді грошової застави на особливі види мита, різниця не справляється.
3. Якщо розмір остаточного антидемпінгового мита є меншим ніж сума, унесена як фінансова гарантія у вигляді грошової застави на особливі види мита, надлишкова різниця повертається.
4. У разі якщо остаточним рішенням припинено антидемпінгове розслідування без застосування остаточних антидемпінгових заходів і необхідність справляння попереднього антидемпінгового мита не підтверджується, сума, унесена як фінансова гарантія у вигляді грошової застави на особливі види мита, повертається.
5. Рішення щодо справляння сум попереднього антидемпінгового мита на зворотній основі згідно з вимогами частин першої — четвертої цієї статті має міститись в остаточному рішенні про результати антидемпінгового розслідування.
Стаття 69. Справляння антидемпінгового мита на зворотній основі до дати застосування попередніх антидемпінгових заходів
1. Остаточне антидемпінгове мито може справлятися з імпорту товару, увезеного для споживання не більш ніж за дев’яносто днів до дати застосування попередніх заходів, але не раніше порушення антидемпінгового розслідування.
2. Рішення про справляння остаточного антидемпінгового мита на зворотній основі відповідно до цієї статті може бути прийнято Комісією виключно за таких умов:
1) відповідним імпортерам було надано можливість подати коментарі;
2) раніше мав місце демпінг, який заподіяв шкоду або імпортер знав чи повинен був знати, що експортер практикує демпінг і такий демпінг заподіює шкоду галузі вітчизняного виробництва; та
3) шкода, спричинена зростаючим демпінговим імпортом товару протягом порівняно короткого строку, який з огляду на період та обсяг демпінгового імпорту, а також інші обставини (такі, як швидке нарощування запасів імпортного товару), може суттєво підірвати захисний ефект остаточного антидемпінгового мита, після його застосування.
3. Порядок справляння антидемпінгового мита на зворотній основі до дати застосування попередніх антидемпінгових заходів визначається Кабінетом Міністрів України.
Стаття 70. Справляння антидемпінгового мита на зворотній основі в разі порушення або відмови від виконання зобов’язань
1. У разі порушення або відмови від виконання зобов’язань зі сторони іноземного виробника та/або експортера остаточне антидемпінгове мито може справлятися з імпорту товару, увезеного для споживання не більше ніж за дев’яносто днів до дати застосування попередніх заходів і за умови, якщо таке справляння антидемпінгового мита на зворотній основі не стосується імпорту, здійсненого до такого порушення або відмови від виконання зобов’язань іноземним виробником та/або експортером.
2. Порядок справляння антидемпінгового мита на зворотній основі в разі порушення або відмови від виконання зобов’язань визначається Кабінетом Міністрів України.
Глава 7
ПРИЗУПИНЕННЯ ЧИННИХ АНТИДЕМПІНГОВИХ ЗАХОДІВ
Стаття 71. Призупинення дії антидемпінгових заходів
1. Антидемпінгові заходи, застосовані відповідно до цього Закону, можуть бути призупинені рішенням Комісії на строк до дев’яти місяців:
а) для цілей захисту національного інтересу; або
б) якщо тимчасово змінилася ринкова кон’юнктура таким чином, що після призупинення антидемпінгових заходів малоймовірним є відновлення шкоди галузі вітчизняного виробництва та галузі вітчизняного виробництва було надано можливість подати свої коментарі; або
б) якщо Орган з питань вирішення спорів затвердив звіт з рішеннями, рекомендаціями, висновками та/або постановами що передбачають приведення антидемпінгового заходу, застосованого відповідно до цього Закону, у відповідність із зобов’язаннями України згідно з угодами СОТ.
Призупинення дії антидемпінгових заходів може бути продовжено рішенням Комісії на строк, що не перевищує дванадцять місяців.
Строк, на який зупиняється дія антидемпінгових заходів, може бути за пропозицією Уповноваженого органу продовжений до одного року за рішенням Комісії, яке приймається кваліфікованою більшістю голосів.
2. Уповноважений орган здійснює моніторинг призупинення дії антидемпінгових заходів, аналізуючи інформацію, яку може отримувати від імпортерів, споживачів (користувачів), галузевих організацій споживачів та вітчизняних виробників. За поданням Уповноваженого органу Комісія може в будь-який час відновити застосування антидемпінгових заходів, якщо більше не існує підстав для призупинення їх дії.
Розділ VI
ПЕРЕГЛЯД АНТИДЕМПІНГОВИХ ЗАХОДІВ, РОЗСЛІДУВАННЯ
ЩОДО ПОВЕРНЕННЯ СПЛАЧЕНИХ СУМ АНТИДЕМПІНГОВОГО 
МИТА І РОЗСЛІДУВАННЯ ВИПАДКІВ УХИЛЕННЯ ВІД 
СПЛАТИ АНТИДЕМПІНГОВОГО МИТА
Глава 8
ЗАГАЛЬНІ ЗАСАДИ ПОРУШЕННЯ ПЕРЕГЛЯДУ АНТИДЕМПІНГОВИХ ЗАХОДІВ, РОЗСЛІДУВАННЯ ЩОДО ПОВЕРНЕННЯ СПЛАЧЕНИХ СУМ АНТИДЕМПІНГОВОГО 
МИТА І РОЗСЛІДУВАННЯ ВИПАДКІВ УХИЛЕННЯ ВІД 
СПЛАТИ АНТИДЕМПІНГОВОГО МИТА
Стаття 72. Загальні засади
1. Якщо не визначено інше, положення глави 1 Розділу V цього Закону стосовно порушення та проведення антидемпінгових розслідувань, включаючи оцінку доказів та підстав для висновків, але за виключенням статті 40  цього Закону, застосовуються mutatis mutandis до цієї глави.
2. Положення пункту 18 статті 1 цього Закону не застосовуються до цього Розділу.
3. Рішення Комісії за результатами перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита має бути прийнято до завершення строку проведення відповідного перегляду, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита.
Стаття 73. Заява про порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита та розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита
1. Заява про порушення відповідного перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита та розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита подається до Уповноваженого органу та повинна містити інформацію, визначену в главах 9 - 13 цього Розділу.
2. Розгляд заяви про порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита проводиться у стислий строк за умови достатності поданих доказів. Комісія приймає рішення про порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита на підставі звіту Уповноваженого органу щодо розгляду заяви. Якщо заява містить вимогу провести перегляд антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку дії антидемпінгових заходів, то рішення про порушення такого перегляду має бути прийнято до закінчення строку дії таких заходів.
3. Якщо Уповноваженим органом установлено достатність, prima facie, доказів для порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита, Уповноважений орган рекомендує Комісії в конфіденційному звіті порушити відповідний перегляд чи розслідування. У разі якщо Уповноважений орган не вважає такі докази обґрунтованими, Уповноважений орган рекомендує Комісії відхилити таку заяву.
Стаття 74. Порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита та розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита
1. Рішення про порушення або відмову в порушенні перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита та розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита Комісія приймає на підставі звіту Уповноваженого органу.
2. Рішенням про порушення перегляду антидемпінгових заходів або розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита, або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита Комісія доручає Уповноваженому органу:
1) оприлюднити офіційне повідомлення про порушення перегляду антидемпінгових заходів або розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита, або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита;
2) провести перегляд антидемпінгових заходів або розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита, або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита.
3. Перегляд антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита вважається порушеним з дати набрання чинності відповідного рішення Комісії. Строк завершення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита обчислюється з цієї дати.
Стаття 75. Офіційне повідомлення про порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита
1. Офіційне повідомлення про порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита оприлюднюється після прийняття Комісією відповідного рішення.
2. Інформація про рішення Комісії про порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита надається заінтересованим сторонам після оприлюднення офіційного повідомлення про таке рішення.
3. У разі прийняття рішення про відмову в порушенні перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита Уповноважений орган письмово інформує заявника про причини, через які Комісія вирішила не порушувати такий перегляд чи розслідування.
Стаття 76. Ex officio порушення перегляду антидемпінгових заходів або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита
Порушення перегляду антидемпінгових заходів або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита, еx officio, дозволяється у випадках, які визначено в цьому Розділі.
Стаття 77. Вимоги до інформації
1. У тексті офіційного повідомлення про порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита визначається строк, протягом якого заінтересованим сторонам надається можливість повідомити свою позицію та подати відповідну інформацію на її підтвердження.
2. Відповідно до статті 25 цього Закону Уповноважений орган надсилає запити заінтересованим сторонам про те, яку інформацію потрібно подати для аналізу і прийняття Комісією рішення. З цією метою можуть надсилатися запитальники.
3. Якщо інше не встановлено цим Законом, заінтересовані сторони подають відповідну інформацію Уповноваженому органу протягом строку, установленого Уповноваженим органом. Цей строк може бути продовжено на обґрунтований запит заінтересованої сторони.
Стаття 78. Одночасні перегляди антидемпінгових заходів
1. Проміжний перегляд антидемпінгових заходів та перегляд у зв’язку із закінченням строку дії антидемпінгових заходів можуть бути порушені та проведені одночасно у разі наявності обґрунтованих причин.
2. Якщо перегляд у зв’язку із закінченням строку дії антидемпінгових заходів порушується тоді, коли проміжний перегляд антидемпінгових заходів уже проводиться, проміжний перегляд антидемпінгових заходів повинно бути закінчено у той же строк, що й перегляд у зв’язку із закінченням строку дії антидемпінгових заходів.
Стаття 79. Звіт про суттєві факти та обставини за результатами перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита
 Якщо в цьому Розділі не визначено інше, стаття 61 цього Закону застосовується, mutatis mutandis, до проведення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита. Установлений Уповноваженим органом строк подання коментарів ураховує кінцевий строк, установлений для завершення відповідного перегляду чи розслідування.
Стаття 80. Звіт за результатами перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита
1. На підставі звіту про суттєві факти та обставини та з урахуванням коментарів заінтересованих сторін Уповноважений орган готує звіт, який має містити рекомендації Комісії за результатами відповідного перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита.
2. Уповноважений орган подає звіт Комісії не пізніше ніж за десять днів до закінчення строку, визначеного для завершення відповідного перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита.
Стаття 81. Застосування антидемпінгових заходів під час переглядів
Остаточні антидемпінгові заходи залишаються чинними та застосовуються під час проведення відповідного перегляду антидемпінгових заходів, якщо вони не були призупинені згідно зі статтею 71 цього Закону до отримання результатів такого перегляду.
Стаття 82. Офіційне повідомлення про рішення Комісії про результати перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита та інформування
1. Офіційне повідомлення про рішення Комісії про результати перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита оприлюднюється відповідно до положень цього Закону.
2. Інформація про рішення про результати перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита надсилається заінтересованим сторонам та центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.
3. Вимоги щодо змісту офіційного повідомлення та інформування, установлені статтею 35 цього Закону, застосовуються, mutatis mutandis, до цього Розділу.
Стаття 83. Строк завершення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита
1. Якщо в цьому Розділі не визначено інше:
1) перегляд антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита завершуються не пізніше ніж через дванадцять місяців з дати їх порушення;
2) перегляд антидемпінгових заходів або розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита може бути продовженим Уповноваженим органом за погодженням з головою Комісії, а у разі його відсутності — першим заступником або заступником голови Комісії, але в будь-якому разі завершуються протягом вісімнадцяти місяців з дати порушення.
Датою завершення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита є дата прийняття рішення Комісією.
2. Неможливість завершити розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита в установлений строк не впливає на дію антидемпінгових заходів, від сплати яких, як стверджується, відповідна сторона ухилилася.
Стаття 84. Відкликання заяви про порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита
1. Заявник може відкликати заяву до порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита. У цьому випадку заява вважається такою, що не подавалася.
2. У разі відкликання заяви після порушення перегляду антидемпінгових заходів, розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита або розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита за рішенням Комісії такий перегляд чи розслідування припиняються за умови, що національний інтерес не вимагає проведення такого перегляду чи розслідування.
Стаття 85. Заінтересовані сторони переглядів антидемпінгових заходів
Залежно від підстав, на основі яких порушено перегляд антидемпінгових заходів, Уповноважений орган визначає заінтересованих сторін у відповідному перегляді.
Стаття 86. Зобов’язання
Положення глави 4 Розділу V цього Закону поширюються, mutatis mutandis, до зміни та продовження зобов’язань.
Глава 9
ПРОМІЖНИЙ ПЕРЕГЛЯД АНТИДЕМПІНГОВИХ ЗАХОДІВ
Стаття 87. Мета та умови проведення проміжного перегляду антидемпінгових заходів
1. Проміжний перегляд антидемпінгових заходів може бути порушено і проведено з метою визначення наявності змін в обставинах, якими обґрунтовувалась необхідність застосування остаточних антидемпінгових заходів:
1) чи значно змінилися обставини, які стосуються демпінгу та шкоди;
2) чи дали антидемпінгові заходи очікувані результати та чи має місце запобігання шкоді, заподіяння якої раніше було встановлено відповідно до цього Закону.
2. Проміжний перегляд антидемпінгових заходів може бути порушено за умови, що з дати застосування, зміни, продовження строку або розширення дії остаточних антидемпінгових заходів пройшов строк не менше одного року. 
Стаття 88. Порушення проміжного перегляду антидемпінгових заходів
1. Проміжний перегляд антидемпінгових заходів порушується Комісією за результатами розгляду заяви про порушення проміжного перегляду антидемпінгових заходів заінтересованої сторони (органу виконавчої влади України, експортера, імпортера або вітчизняного виробника, що діє від імені галузі вітчизняного виробництва), яка подається у письмовій формі і містить достатні докази того, що:
1) продовження дії антидемпінгових заходів уже не є необхідним для усунення демпінгу; або
2) продовження або поновлення заподіяння шкоди галузі вітчизняного виробництва є малоймовірним у разі, якщо антидемпінгові заходи будуть скасовані або змінені; або
3) діючі антидемпінгові заходи не є або не будуть достатніми для усунення демпінгу, який заподіює шкоду галузі вітчизняного виробництва.
2. У разі недостатності представлених доказів Уповноважений орган рекомендує Комісії не порушувати перегляд антидемпінгових заходів.
3. Проміжний перегляд антидемпінгових заходів може бути порушено за виняткових обставин ex officio, якщо Уповноважений орган має достатньо доказів, prima facie, з питань, зазначених у частині першій цієї статті.
Стаття 89. Завершення проміжного перегляду антидемпінгових заходів
 На підставі звіту Уповноваженого органу Комісія приймає обґрунтоване рішення про результати проміжного перегляду антидемпінгових заходів, яким вона може:
1) скасувати антидемпінгові заходи і припинити перегляд антидемпінгових заходів, якщо є підстави вважати малоймовірним продовження або поновлення:
демпінгу; або
заподіяння шкоди галузі вітчизняного виробництва;
2) залишити без змін, змінити (збільшити або зменшити) розмір антидемпінгових заходів, якщо змінилися обставини, які призвели до застосування таких заходів.
Глава 10
ПЕРЕГЛЯД АНТИДЕМПІНГОВИХ ЗАХОДІВ 
ДЛЯ НОВОГО ЕКСПОРТЕРА
Стаття 90. Мета та умови перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера
Будь-який іноземний виробник та/або експортер, який експортує в Україну товар, щодо якого застосовується остаточне антидемпінгове мито, має право звернутися до Уповноваженого органу з вимогою про прискорений перегляд антидемпінгових заходів з метою встановлення індивідуальної демпінгової маржі за умови, що такий іноземний виробник та/або експортер:
1) не експортував в Україну товар, що є об’єктом розгляду, протягом періоду антидемпінгового розслідування, на підставі якого ґрунтувалося застосування заходів; та
2) не пов’язаний з будь-якими експортерами та/або виробниками у країні експорту товару, що є об’єктом застосування антидемпінгових заходів.
Стаття 91. Порушення перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера
1. Перегляд антидемпінгових заходів для нового експортера порушується Комісією за результатами розгляду заяви іноземного виробника та/або експортера, яка подається у письмовій формі і містить достатні докази існування умов, зазначених у статті 90 цього Закону.
Якщо заявник не є іноземним виробником товару, до якого застосовуються антидемпінгові заходи, до заяви про порушення перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера включається також така інформація:
1) назва іноземного виробника; та
2) заява від такого виробника із зазначенням того, що він буде співпрацювати в рамках перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера шляхом подання даних, необхідних для розрахунку демпінгової маржі.
2. Уповноважений орган інформує галузь вітчизняного виробництва про те, що заяву щодо порушення перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера було подано, а також пропонує вітчизняним виробникам надати коментарі в строк, установлений Уповноваженим органом. Ці коментарі за наявності повинні бути взяті до уваги при прийнятті рішення про порушення такого перегляду.
3. Перегляд антидемпінгових заходів для нового експортера повинен порушуватися лише за наявності достатніх доказів, prima facie, стосовно кожної з вимог, визначених у частині першій цієї статті, які дають підстави для порушення такого перегляду.
Стаття 92. Призупинення сплати антидемпінгового мита та запровадження фінансової гарантії у вигляді грошової застави на особливі види мита
1. На підставі рішення Комісії про порушення перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера призупиняється справляння діючого антидемпінгового мита щодо імпорту товару, виробленого та/або експортованого заявником на період проведення такого перегляду. Комісія доручає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, запровадити внесення фінансової гарантії у вигляді грошової застави на особливі види мита щодо імпорту товару цього заявника. Така фінансова гарантія у вигляді грошової застави на особливі види мита повинна бути оформлена відповідно до митного законодавства.
Якщо Комісією буде встановлено, що експорт заявника здійснювався за демпінговими цінами, фінансова гарантія у вигляді грошової застави на особливі види мита підлягає сплаті до бюджету на зворотній основі з дати порушення перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера.
2. За умови дотримання положень статті 75 цього Закону офіційне повідомлення про порушення перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера містить інформацію з питань, зазначених у частині першій цієї статті.
Стаття 93. Заінтересовані сторони перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера
 Заінтересованими сторонами перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера можуть бути:
1) компетентні органи країни експорту товару, щодо якого застосовуються заходи;
2) іноземний виробник та/або експортер, який звернувся із заявою про порушення перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера;
3) імпортери товару, який є об’єктом перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера; 
4) споживачі (користувачі) в Україні, які використовують товар, який є об’єктом такого перегляду;
5) галузеві організації споживачів в Україні, якщо товар, що є об’єктом перегляду антидемпінгових заходів, широко реалізується в роздріб;
6) будь-який виробник подібного товару в Україні;
7) об’єднання або асоціація, більшість членів якої є виробниками подібного в Україні.
Стаття 94. Завершення перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера
1. На підставі звіту Комісія приймає обґрунтоване рішення про результати перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера, у якому вона може:
1) встановити індивідуальне антидемпінгове мито для іноземного виробника та/або експортера, якщо існують умови, зазначені у статті 90 цього Закону, і дотримано вимоги частини першої статті 91 цього Закону. У будь-якому випадку розмір цього мита не може перевищувати розмір мита, що застосовується до всіх інших іноземних виробників та/або експортерів на момент завершення перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера; або
2) припинити перегляд антидемпінгових заходів для нового експортера стосовно заявника в разі, якщо розмір демпінгової маржі дорівнює нулю або є de minimis; або
3) завершити перегляд антидемпінгових заходів для нового експортера шляхом поновлення дії антидемпінгового мита, справляння якого призупинено відповідно до частини першої статті 92 цього Закону.
2. У разі якщо Комісія приймає рішення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, фінансова гарантія у вигляді грошової застави на особливі види мита, розрахована на підставі індивідуального антидемпінгового мита, що застосовується до іноземного виробника та/або експортера, перераховується до бюджету на зворотній основі щодо імпорту товару заявника.
3. У разі якщо Комісія приймає рішення на підставі пункту 2 частини першої цієї статті, антидемпінгове мито не повинно справлятися щодо імпорту товару заявника, стосовно якого було запроваджено фінансову гарантію у вигляді грошової застави на особливі види мита.
4. У разі якщо Комісія приймає рішення на підставі пункту 3 частини першої цієї статті, антидемпінгове мито, що застосовується до всіх інших виробників та/або експортерів, справляється щодо імпорту товару заявника, стосовно якого було запроваджено фінансову гарантію у вигляді грошової застави на особливі види мита.
5. Для цілей частин другої і четвертої цієї статті положення статті 68 цього Закону щодо справляння антидемпінгового мита на зворотній основі застосовується mutatis mutandis.
Стаття 95. Строк завершення перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера
1. Перегляд антидемпінгових заходів для нового експортера, як правило, завершується протягом дев’яти місяців з дати його порушення.
2. Датою завершення перегляду антидемпінгових заходів для нового експортера є дата прийняття Комісією відповідного рішення.
Глава 11
РОЗСЛІДУВАННЯ ЩОДО ПОВЕРНЕННЯ СУМ 
СПЛАЧЕНОГО АНТИДЕМПІНГОВОГО МИТА
Стаття 96. Мета та умови розслідування щодо повернення сум сплаченого антидемпінгового мита
1. Імпортер може вимагати повернення сплачених сум антидемпінгового мита, якщо доведено, що демпінгова маржа, на підставі якої справлялося таке мито, була усунена або знижена до рівня, нижчого за розмір діючого антидемпінгового мита.
2. Розслідування щодо повернення сум сплаченого антидемпінгового мита порушується за умови, що пройшло не менше одного року з дати застосування остаточного антидемпінгового мита.
Стаття 97. Порушення розслідування щодо повернення сум сплаченого антидемпінгового мита
1. Заява імпортера про повернення сплачених сум антидемпінгового мита вважається належно обґрунтованою за умов, що вона містить точну інформацію про сплачені суми антидемпінгового мита, які є предметом заяви, та супроводжується всіма митними документами про розрахунки та сплату цих сум. Заява повинна також містити докази за репрезентативний період часу щодо нормальної вартості та експортних цін в Україну іноземного виробника та/або експортера, до якого застосовується антидемпінгове мито.
У разі якщо імпортер не пов’язаний із зазначеним іноземним виробником та/або експортером і неможливо невідкладно отримати вказані докази, або іноземний виробник та/або експортер відмовляється надати їх імпортеру, зазначена заява повинна містити зобов’язання виробника та/або експортера про подання цих доказів Уповноваженому органу.
Строк, зазначений у частині другій статті 73 цього Закону, не застосовується до цієї глави.
2. За умови дотримання положень статті 96 цього Закону заява подається до Уповноваженого органу не пізніше шести місяців після закінчення періоду імпортування. Для цілей цієї глави період імпортування означає період, що становить шість місяців та який:
1) починається першого січня і закінчується тридцятого червня; або
2) починається першого липня і закінчується тридцять першого грудня.
Заяви, що не містять доказів, зазначених у частині першій цієї статті, або які не подані в межах строку, установленого цією частиною, відхиляються Уповноваженим органом. Про відхилення заяви Уповноважений орган інформує заявника.
Стаття 98. Заінтересовані сторони розслідування щодо повернення сум сплаченого антидемпінгового мита
Заінтересованими сторонами для цілей розслідування щодо повернення сум сплаченого антидемпінгового мита можуть бути:
1) імпортер, який звернувся із заявою про повернення сплачених сум антидемпінгового мита;
2) іноземний виробник та/або експортер, який виробляв та/або експортував товар, щодо якого застосовуються антидемпінгові заходи.
Стаття 99. Визначення обсягу сплачених сум антидемпінгового мита, які підлягають поверненню
1. Визначення наявності демпінгу та розміру демпінгової маржі здійснюється відповідно до Розділу II цього Закону.
2. При визначенні необхідності повернення сплачених сум антидемпінгового мита та їх розміру, коли експортна ціна конструюється відповідно до частини другої статті 13 цього Закону, Уповноважений орган та Комісія беруть до уваги будь-які зміни в нормальній вартості, зміни у витратах, понесених у період між імпортуванням та перепродажем, зміни в ціні перепродажу, що відповідно відображено в подальших цінах продажу, та повинні розрахувати експортну ціну без вирахувань на суму сплачених антидемпінгових мит, якщо подано переконливі докази вищезазначеного.
3. Результати розслідування щодо повернення сум сплаченого антидемпінгового мита використовуються тільки з метою визначення обґрунтованості та обсягу повернення сплачених сум антидемпінгового мита.
Стаття 100. Завершення розслідування щодо повернення сум сплаченого антидемпінгового мита
 На підставі звіту Комісія приймає рішення про результати розслідування щодо повернення сум сплаченого антидемпінгового мита, яким вона може:
1) відмовити в поверненні сум сплаченого антидемпінгового мита, якщо:
інформація, необхідна для обґрунтування повернення сплачених сум антидемпінгового мита та їх розміру, не є повною або не подана в установлений строк; або
встановлено, що розмір демпінгової маржі, визначеної для іноземного виробника та/або експортера за період, що розглядався, не є нижчим за розмір остаточного антидемпінгового мита, щодо якого вимагається повернення;
2) визнати існування підстав для часткового повернення сплаченої суми, виходячи з різниці між сплаченою сумою остаточного антидемпінгового мита імпортером і фактичним розміром демпінгової маржі, визначеної для іноземного виробника та/або експортера за період, що розглядався; або
3) визнати існування підстав для повернення сплаченої суми антидемпінгового мита в повному обсязі, якщо встановлено, що протягом періоду, який розглядався, іноземний виробник та/або експортер не експортував за демпінговими цінами товар, до якого застосовуються антидемпінгові заходи.
Стаття 101. Строк завершення розслідування щодо повернення сум сплаченого антидемпінгового мита
 Розслідування щодо повернення сплачених сум антидемпінгового мита повинно бути завершене протягом ста вісімдесяти днів, але не пізніше ніж через двісті сорок днів з дати порушення такого розслідування.
Стаття 102. Повернення сум сплаченого антидемпінгового мита
Повернення з державного бюджету сум сплаченого антидемпінгового мита здійснюється відповідно до митного законодавства.
Глава 12
ПЕРЕГЛЯД АНТИДЕМПІНГОВИХ ЗАХОДІВ У ЗВ’ЯЗКУ ІЗ ЗАКІНЧЕННЯМ СТРОКУ ЇХ
ДІЇ 
Стаття 103. Мета та умови перегляду антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку їх дії 
За умови дотримання вимог положень статті 66 цього Закону, перегляд антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку їх дії може бути порушений з метою оцінки ймовірності продовження або поновлення демпінгу та заподіяння ним шкоди галузі вітчизняного виробництва в разі припинення дії антидемпінгових заходів.
Стаття 104. Офіційні повідомлення щодо закінчення строку дії антидемпінгових заходів
1. Офіційне повідомлення про наближення закінчення строку дії антидемпінгових заходів оприлюднюється протягом першої половини останнього року їх застосування.
2. Уповноважений орган оприлюднює офіційне повідомлення про фактичне закінчення строку дії антидемпінгових заходів безпосередньо перед датою закінчення строку дії відповідних антидемпінгових заходів у випадках, якщо:
1) заяву про порушення перегляду антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку їх дії не подано до закінчення строку, установленого частиною першою статті 105 цього Закону; або
2) заяву про порушення перегляду антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку їх дії подано, однак Комісія вирішила не порушувати перегляд антидемпінгових заходів.
Стаття 105. Порушення перегляду антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку їх дії 
1. Заява про порушення перегляду антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку їх дії подається Уповноваженому органу не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії відповідних антидемпінгових заходів.
2. Заява про порушення перегляду антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку їх дії повинна містити достатньо доказів, prima facie, що у разі закінчення дії остаточних антидемпінгових заходів можливе продовження або поновлення демпінгу і заподіяння ним шкоди галузі вітчизняного виробництва. Доказом цього може бути, зокрема, фактична інформація про подальший демпінг і заподіяння ним шкоди галузі вітчизняного виробництва або докази, що припинення (запобігання) заподіяння шкоди галузі вітчизняного виробництва частково або повністю є наслідком застосованих заходів, або докази, що обставини, які стосуються експортерів або ринкових умов, є такими, що свідчать про ймовірність подальшого демпінгу, який заподіює шкоду галузі вітчизняного виробництва.
3. У разі недостатності наявної доказової інформації Уповноважений орган рекомендує Комісії не розпочинати перегляд антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку їх дії.
4. Цей перегляд може розпочинатися за виняткових умов ex officio, якщо в розпорядженні Уповноваженого органу є достатньо доказів, prima facie, з питань, зазначених у частині другій цієї статті.
5. Відповідні заходи залишаються чинними та застосовуються до завершення перегляду антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку їх дії, якщо вони не були призупинені відповідно до статті 71 цього Закону.
Стаття 106. Завершення перегляду антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку їх дії 
На підставі звіту Уповноваженого органу Комісія приймає рішення за результатами перегляду антидемпінгових заходів у зв’язку із закінченням строку їх дії, яким вона може:
1) продовжити дію остаточних антидемпінгових заходів на період до п’яти років за умови, що було встановлено, що завершення застосування заходів призведе до продовження або поновлення демпінгу та шкоди; або
2) припинити перегляд без продовження строку дії антидемпінгових заходів у зв’язку з тим, що:
не було встановлено, що припинення застосування заходів призведе до продовження або поновлення демпінгу та шкоди; або
заяву відкликано і національний інтерес не вимагає проведення  такого перегляду; або
галузь вітчизняного виробництва не подала інформацію, необхідну для оцінки ймовірності продовження чи поновлення шкоди.
Глава 13
РОЗСЛІДУВАННЯ ВИПАДКІВ УХИЛЕННЯ ВІД 
СПЛАТИ АНТИДЕМПІНГОВОГО МИТА
Стаття 107. Розширення дії антидемпінгового мита
 У разі коли доведено спробу експортера ухилитися від сплати антидемпінгового мита, застосованого відповідно до цього Закону, дію такого антидемпінгового мита може бути розширено стосовно:
1) імпорту з третіх країн товару незалежно від того, чи зазнав він незначної модифікації чи ні; або
2) імпорту товару або його частин із незначною модифікацією з країни, щодо якої застосовано таке антидемпінгове мито.
Стаття 108. Ухилення від сплати антидемпінгового мита
1. Ухилення від сплати антидемпінгового мита має визначатися як зміна в структурі торгівлі між Україною та третіми країнами або між окремими підприємствами в країні експорту, до якої застосовуються антидемпінгові заходи, і Україною, що походить з практики, процесу або діяльності іноземних виробників, експортерів та (або) імпортерів, для яких недостатньо обґрунтованих підстав або економічної доцільності, крім дії попередньо запровадженого антидемпінгового мита на подібний товар, і коли існують докази заподіяної шкоди галузі вітчизняного виробництва, або того, що компенсаційний ефект від антидемпінгового мита нівелюється через ціни та/або кількість подібного товару, а також за наявності доказу факту існування демпінгу відносно нормальної вартості, попередньо встановленої для подібного товару, якщо необхідно, відповідно до статті 10 цього Закону.
2. Для цілей цієї глави практика, процес або діяльність включають в себе, серед іншого:
1) незначну модифікацію товару, унаслідок якої він підпадає під код згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності або під опис товару, до якого не застосовуються антидемпінгові заходи за умови, що така модифікація не змінює істотних характеристик цього товару;
2) відправлення через треті країни товару, щодо якого застосовуються антидемпінгові заходи;
3) певні види складальних операцій в Україні або інших країнах;
4) реорганізацію іноземними виробниками та/або експортерами їх звичайної структури і каналів збуту в країні, щодо якої застосовуються антидемпінгові заходи, з метою експортувати свій товар до України через іноземних виробників та/або експортерів, для яких встановлена нижча індивідуальна ставка антидемпінгового мита.
Цей перелік не є вичерпним.
Стаття 109. Складальні операції
 Для цілей пункту 3 частини другої статті 108 цього Закону складальна операція в Україні або іншій країні вважається ухиленням від сплати антидемпінгового мита, якщо:
1) діяльність щодо цієї складальної операції почалася або істотно зросла в обсягах з моменту або безпосередньо до порушення розслідування або застосування заходів, а складові частини походять з країни, щодо якої застосовуються антидемпінгові заходи; та
2) складові частини становлять 60 відсотків або більше загальної вартості частин зібраного товару, за винятком того, що в жодному разі ухиленням не буде вважатися ситуація, коли вартість, додана до внесених частин, під час збирання або завершення операції, є більшою ніж 25 відсотків вартості виробництва; та
3) компенсаційні наслідки від антидемпінгового мита нівелюються через рівень цін та/або обсягами складеного товару або подібного товару, а також існують докази наявності демпінгу відносно попередньо встановленої нормальної вартості, попередньо розрахованою для складених або подібних товарів.
Стаття 110. Порушення розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита
1. Розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита розпочинається Комісією за результатами аналізу поданої заінтересованими сторонами до Уповноваженого органу письмової заяви, яка включає фактичні докази наявності факторів, передбачених статтями 108 - 109 цього Закону. У разі недостатності наведених доказів Уповноважений орган рекомендує Комісії не розпочинати розслідування.
2. Розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита може бути розпочато без заяви заінтересованої сторони, якщо в розпорядженні Уповноваженого органу є достатні докази наявності факторів, передбачених статтями 108 - 109 цього Закону.
3. Рішення про порушення або відмову в порушенні розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита приймається Комісією. 
Стаття 111. Фінансова гарантія у вигляді грошової застави на особливі види мита
1. У рішенні Комісії щодо порушення розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита може міститися доручення центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, запровадити фінансову гарантію у вигляді грошової застави на особливі види мита щодо імпорту товару. Фінансова гарантія у вигляді грошової застави на особливі види мита запроваджується відповідно до митного законодавства.
2. Офіційне повідомлення оприлюднюється відповідно до вимог статті 75 цього Закону та з урахуванням частини першої цієї статті.
Стаття 112. Заінтересовані сторони розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита
 Крім сторін, зазначених у пункті 10 статті 1 цього Закону, заінтересованими сторонами розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита можуть вважатися також виробники частин і компонентів товару.
Стаття 113. Незастосування розширених антидемпінгових заходів
1. Якщо встановлено, що практика, процес або діяльність з метою ухилення від сплати антидемпінгового мита мають місце, розширені антидемпінгові заходи можуть не застосовуватися до сторони, яка може довести, що вона не є пов’язаною з будь-якими виробниками, щодо яких застосовуються антидемпінгові заходи, та щодо якої встановлено, що вона не займається практикою ухилення від сплати антидемпінгового мита відповідно до статті 108 цього Закону.
2. Заява про незастосування розширених антидемпінгових заходів подається стороною Уповноваженому органу до закінчення строку, зазначеного в рішенні про порушення розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита.
Така заява повинна містити обґрунтовані докази відповідності вимогам, визначеним в частині першій цієї статті.
3. Рішення про незастосування розширених антидемпінгових заходів щодо сторони приймається Комісією за поданням Уповноваженого органу. Незастосування розширених антидемпінгових заходів залишається чинним протягом строку і на умовах, наведених у такому рішенні.
4. У разі виконання умов, передбачених у главі 10 цього Розділу, розширені антидемпінгові заходи можуть не застосовуватися за рішенням Комісії після завершення розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита, якщо його наслідком є розширення дії антидемпінгових заходів.
Стаття 114. Завершення розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита
1. На підставі звіту Уповноваженого органу Комісія приймає обґрунтоване рішення про результати розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита, яким вона може:
1) розширити для всіх інших підприємств застосування антидемпінгового мита, визначеного у відповідному остаточному рішенні Комісії за результатами розслідування, прийнятому відповідно до статті 63 цього Закону, стосовно імпорту товару, щодо якого встановлено факт ухилення від сплати мита; та виключити окремі сторони зі сфери дії розширеного антидемпінгового мита у випадку виконання умов, установлених у статті 113 цього Закону; або
2) припинити розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита, якщо:
не доведено існування практики ухилення від сплати антидемпінгового мита; або
заяву відкликано і національний інтерес не вимагає завершення такого розслідування.
2. Якщо можливо, розширення дії антидемпінгового мита набирає чинності з дати запровадження фінансової гарантії у вигляді грошової застави на особливі види мита згідно зі статтею 111 цього Закону.
Стаття 115. Строк проведення розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита.
 Розслідування випадків ухилення від сплати антидемпінгового мита завершується не пізніше ніж через дев’ять місяців з дати його порушення. За необхідності цей строк може бути продовжено до дванадцяти місяців.
Розділ VІІ
СУДОВЕ ОСКАРЖЕННЯ
Стаття 116. Судове оскарження
1. Рішення Комісії може бути оскаржено протягом місяця з дати прийняття такого рішення.
2. Оскарження рішення Комісії не перешкоджає проведенню антидемпінгового розслідування чи перегляду антидемпінгових заходів або справлянню антидемпінгового мита. 
Оскарження рішень Комісії про застосування попередніх або остаточних антидемпінгових заходів не може бути предметом вжиття заходів забезпечення позову.
3. У разі визнання судом рішення Комісії про застосування попередніх або остаточних антидемпінгових заходів неправомірним у цілому або його частини, Комісія вживає необхідних заходів з метою виконання цього рішення суду.
Такі заходи в разі необхідності включають поновлення антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів. Про поновлення антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів оприлюднюється офіційне повідомлення.
4. Заінтересовані сторони, щодо яких було ухвалено рішення суду та поновлено антидемпінгове розслідування або перегляд антидемпінгових заходів, подають Уповноваженому органу інформацію з доказами та можуть вимагати проведення слухань для цілей проведення поновленого антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів протягом двадцяти днів з дати набрання чинності рішення Комісії про поновлення такого розслідування або перегляду.
5. Поновлене антидемпінгове розслідування або перегляд антидемпінгових заходів здійснюються відповідно до положень Розділів І— VІ цього Закону, які застосовуються в частині, де вони є доцільними, з урахуванням строків для завершення поновленого антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів.
6. З урахуванням рішення суду та за результатами проведення поновленого антидемпінгового розслідування або перегляду антидемпінгових заходів Комісія на підставі звіту Уповноваженого органу приймає нове рішення.
Розділ VІІІ
ПОВІДОМЛЕННЯ ТА ІНШІ ЗАХОДИ, 
ПОВ’ЯЗАНІ З ДІЯЛЬНІСТЮ СОТ, ЩО ВІДНОСЯТЬСЯ ДО АНТИДЕМПІНГОВИХ ЗАХОДІВ
Стаття 117. Повідомлення та інші заходи, пов’язані з діяльністю СОТ
1. Уповноважений орган готує всі повідомлення, що мають бути надіслані до СОТ у відповідних стандартних форматах, оприлюднених СОТ про:
1) зміни до законодавчих та інших нормативно-правових актів України, що є суттєвими для Угоди про застосування статті VI Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року;
2) усі попередні та остаточні антидемпінгові заходи, ужиті щодо антидемпінгових мит;
3) дії, пов’язані з антидемпінговим митом за попередні шість місяців;
4) компетентний орган, який має право порушувати і проводити антидемпінгові розслідування, зазначені у статті 5 Угоди про застосування статті VI Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року;
5) національні процедури, які регулюють питання щодо порушення і проведення антидемпінгових розслідувань, якщо вони не включені до пункту 1 цієї частини.
У разі якщо СОТ установлює нові обов’язки щодо надсилання повідомлень, відповідальність за їх підготовку покладається на Уповноважений орган.
2. Уповноважений орган співпрацює з компетентним органом СОТ щодо підготовки усних і письмових відповідей на запитання, отриманих від інших членів СОТ, стосовно повідомлень, надісланих відповідно до частини першої цієї статті.
Розділ IX
ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ, РЕКОМЕНДАЦІЙ, ВИСНОВКІВ ТА/АБО ПОСТАНОВ
ОРГАНУ З ПИТАНЬ ВИРІШЕННЯ СПОРІВ
Стаття 118. Виконання рішень, рекомендацій, висновків та/або постанов Органу з питань вирішення спорів
1. Уповноважений орган та Комісія вживають необхідних заходів щодо виконання рішень, рекомендацій, висновків та/або постанов Органу з питань вирішення спорів та приведення антидемпінгових заходів, застосованих відповідно до цього Закону, у відповідність із зобов’язаннями України згідно з угодами СОТ.
2. У разі, коли Орган з питань вирішення спорів затверджує звіт з рішеннями, рекомендаціями, висновками та/або постановами, що передбачають приведення антидемпінгового заходу, застосованого відповідно до цього Закону, у відповідність із зобов’язаннями України згідно з угодами СОТ, Уповноважений орган готує пропозиції Комісії щодо приведення таких заходів у відповідність із зазначеними зобов’язаннями України.  
Комісія на підставі пропозицій, наданих Уповноваженим органом, може прийняти рішення:
1) скасувати або змінити антидемпінговий захід; або
2) вчинити інші дії в межах цього Закону.
3. З метою підготовки пропозицій відповідно до частини другої цієї статті Уповноважений орган має право звертатися із запитом про надання інформації до заінтересованих сторін.
4. У разі якщо для прийняття рішення Комісією відповідно до частини другої цієї статті є доцільним проведення перегляду антидемпінгових заходів, такий перегляд порушується за рішенням Комісії. Перегляд антидемпінгових заходів проводиться Уповноваженим органом відповідно до положень Розділу VI цього Закону.
5. У разі якщо відповідно до частини другої цієї статті є доцільним призупинення відповідного антидемпінгового заходу, таке призупинення здійснюється Комісією відповідно до положень статті 71 цього Закону.
Стаття 119. Вплив заходів
Якщо інше не передбачено цим Законом, заходи щодо виконання рішень, рекомендацій, висновків та/або постанов Органу з питань вирішення спорів вжиті відповідно до цього Розділу, не є підставою для відшкодування антидемпінгового мита.
Розділ X
ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ
1. Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування.
2. Визнати таким, що втратив чинність, Закон України “Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту” (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 9—10, ст. 65 із наступними змінами).
3. Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом:
забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації положень цього Закону;
привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;
забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.
4. Антидемпінгові розслідування і перегляди антидемпінгових заходів, порушені до набрання чинності цим Законом, проводяться та завершуються відповідно до Закону України “Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту” (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., 
№ 9—10, ст. 65 зі змінами).
5. З питань, не врегульованих цим Законом, застосовуються інші закони та нормативно-правові акти в сфері зовнішньоекономічної діяльності.

                Голова 
Верховної Ради України