Пропозиції щодо внесення змін до законодавчих актів України, якими регулюється видача документів дозвільного характеру, з метою встановлення основних вимог, передбачених законами України
“Про адміністративні послуги” та “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”

Зміст положення (норми) чинного законодавства
	Зміст запропонованого положення (норми)	
Водний кодекс України	
Стаття 1. Визначення основних термінів 

У цьому Кодексі вживаються такі терміни:
…
водосховище комплексного призначення - водосховище, яке відповідно до паспорта використовується для двох і більше цілей (крім рекреаційних);

гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден;
…
рибогосподарський водний об'єкт - водний об'єкт (його частина), що використовується для рибогосподарських цілей;

Відсутня.

ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів;
…	Стаття 1. Визначення основних термінів 

У цьому Кодексі вживаються такі терміни:
…
водосховище комплексного призначення - водосховище, яке відповідно до паспорта використовується для двох і більше цілей (крім рекреаційних);

гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден;
…
рибогосподарський водний об'єкт - водний об'єкт (його частина), що використовується для рибогосподарських цілей;

санітарна витрата — мінімальна розрахункова витрата води, що скидається з водосховища (ставка) до річки в маловодний (меженний) період відповідно до встановлених режимів роботи та/або правил експлуатації такого водосховища (ставка) з метою підвищення водності річки нижче за течією та запобігання погіршення якості води джерел централізованого господарсько-питного водопостачання;”

ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів;
…	
Стаття 38. Нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин 

Нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин встановлюються з метою поетапного досягнення екологічного нормативу якості води водних об'єктів. 

Порядок розробки та затвердження нормативів гранично допустимого скидання та перелік забруднюючих речовин, що нормуються, встановлюються Кабінетом Міністрів України. 	Стаття 38. Нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водні об’єкти

Нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водні об’єкти встановлюються з метою поетапного досягнення екологічного нормативу якості води водних об’єктів.
Нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водні об’єкти затверджуються обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а у разі скидання забруднюючих речовин у водні об’єкти на території Автономної Республіки Крим – органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.
Якщо скидання забруднюючих речовин здійснюється в межах населеного пункту або на ділянках водних об’єктів, що використовуються як джерела господарсько-питного водопостачання і для рекреаційних потреб, або вище по течії від вказаних об'єктів, нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водні об’єкти погоджуються з місцевими органами виконавчої влади, які здійснюють нагляд за дотриманням санітарного законодавства.
Порядок розроблення та затвердження нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водні об’єкти і перелік таких речовин встановлюються Кабінетом Міністрів України.
	
Стаття 49. Право на здійснення спеціального водокористування 

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. 
Дозвіл на спеціальне водокористування видається: 
Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення; 
органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення. 
Видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням водокористувача з обґрунтуванням потреби у воді, погодженим з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань водного господарства, - в разі використання поверхневих вод, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, - в разі використання підземних вод та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я, - в разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних. 
Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України. 
У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування. 
Спеціальне водокористування є платним.	Стаття 49. Право на здійснення спеціального водокористування

Спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу, який видається обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а у разі використання води водних об’єктів на території Автономної Республіки Крим – органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Видача (переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється безоплатно.
Подання юридичною або фізичною особою, фізичною особою – підприємцем заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) їй цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів, зазначених у частині другій цієї статті).
Для одержання дозволу на спеціальне водокористування юридична або фізична особа, фізична особа – підприємець подає заяву з інформацією про водокористувача: місцезнаходження / місце проживання, місце провадження діяльності, місця розташування водозаборів (кожної водозабірної споруди), до якої додаються:
схема водопостачання та водовідведення зворотних стічних вод із зазначенням та описом місць забору води та скиду зворотних вод, у тому числі відносно поверхневих водних об’єктів;
схема очисних споруд (у разі їх наявності);
нормативний розрахунок водокористування та водовідведення;
завірені фізичною особою, фізичною особою – підприємцем копії паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків (довідка не вимагається, якщо особа через свої релігійні переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відмітку у паспорті);
результати хімічного та бактеріологічного аналізу води, яка забирається із водного об’єкта та скидається у поверхневі води (до очистки та після очистки);
копії договорів – у разі забору води з мережі водопроводу іншого суб’єкта господарювання, передачі зворотних стічних вод іншому суб’єкту господарювання або прийому зворотних стічних вод від іншого суб’єкта господарювання;
копії паспорта (ів) свердловини – у разі забору води з підземних горизонтів;
оглядова карта (масштаб 1:200000);
ситуаційний план з нанесеними водозабірними спорудами та їх географічними координатами;
геологічна карта;
результати хімічних та бактеріологічних аналізів підземних вод строком не більше шести місяців;
Зазначений перелік документів є вичерпним.
Видача або надання відмови у видачі дозволу на спеціальне водокористування здійснюється протягом тридцяти календарних днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі.
Органи, зазначені у частині другій цієї статті, зобов’язані протягом п'яти календарних днів з дня надходження заяви на отримання дозволу на спеціальне водокористування надіслати завірені ними копії відповідних документів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, у разі використання підземних вод - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у разі використання водних об’єктів, віднесених до категорії лікувальних, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.
Центральні органи виконавчої влади, зазначені в частині десятій цієї статті, зобов’язані протягом п’ятнадцяти календарних днів з дня одержання копій документів надати безоплатно органам, що приймають рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування, свої висновки щодо можливості його видачі.
Органи, визначені частиною другою цієї статті, при прийнятті рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування або відмову в його видачі враховують відповідні висновки центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров’я.
У разі ненадання протягом встановленого строку центральними органами виконавчої влади, зазначеними в частині десятій цієї статті, висновків щодо можливості видачі дозволу на спеціальне водокористування, вважається, що органи, зазначені в частині другій цієї статті, одержали висновки про можливість видачі такого дозволу.
Підставами для відмови у видачі дозволу на спеціальне водокористування є:
подання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу, згідно з встановленим цим Кодексом переліком;
виявлення в документах, поданих суб’єктом господарювання або фізичною особою недостовірних відомостей;
негативний висновок органів, визначених частиною восьмою цієї статті, про можливість спеціального водокористування.
Підставою для переоформлення дозволу є зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого дозволу на спеціальне водокористування становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Строк дії дозволу на спеціальне водокористування становить 5 років.
Строк дії дозволу на спеціальне водокористування, у разі використання підземних вод, становить:
при введенні в експлуатацію (будівництві) водозабірної споруди у році звернення або в році, що йому передує – 3 роки,
в інших випадках – 5 років
Дозвіл на спеціальне водокористування анулюється з підстав, визначених статтею 55 цього Кодексу.
У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води водних об’єктів, ліміт використання води водних об’єктів та ліміт скидання забруднюючих речовин у водні об’єкти. У разі настання маловоддя, ці ліміти можуть бути зменшені органами, що видали дозвіл, без коригування дозволу на спеціальне водокористування з обов’язковим попередженням водокористувача в письмовому вигляді за 30 днів.	
Стаття 50. Строки спеціального водокористування 

Строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування. 

Спеціальне водокористування може бути короткостроковим (до трьох років) або довгостроковим (від трьох до двадцяти п'яти років). 

У разі необхідності строк спеціального водокористування може бути продовжено на період, що не перевищує відповідно короткострокового або довгострокового водокористування. 

Продовження строків спеціального водокористування за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл на спеціальне водокористування.	Виключити.
	
Стаття 55. Підстави для припинення права спеціального водокористування 

Право юридичних та фізичних осіб на спеціальне водокористування припиняється у разі: 
1) якщо відпала потреба у спеціальному водокористуванні; 
2) закінчення строку спеціального водокористування; 
3) ліквідації підприємств, установ чи організацій; 
4) передачі водогосподарських споруд іншим водокористувачам; 
5) визнання водного об'єкта таким, що має особливе державне значення, наукову, культурну чи лікувальну цінність; 
6) порушення умов спеціального водокористування та охорони вод; 
7) виникнення необхідності першочергового задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення; 
8) систематичного невнесення збору в строки, визначені законодавством. 
Законодавством України можуть бути передбачені й інші підстави для припинення права спеціального водокористування.	Стаття 55. Підстави для припинення права спеціального водокористування

Припинення права спеціального водокористування здійснюється шляхом анулювання дозволу на спеціальне водокористування.
Орган, який видав дозвіл на спеціальне водокористування, анулює його у разі:
звернення водокористувача із заявою про анулювання дозволу на спеціальне водокористування;
визнання водного об’єкта таким, що має особливе державне значення, наукову, культурну чи лікувальну цінність;
закінчення строку дії раніше виданого дозволу на спеціальне водокористування;
отримання нового дозволу на спеціальне водокористування замість раніше виданого, внаслідок заміни умов спеціального користування.
Орган, який видав дозвіл на спеціальне водокористування, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу з підстав:
встановлення факту надання в заяві та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
передачі водогосподарських споруд іншим водокористувачам;
порушення умов спеціального водокористування та охорони вод, стосовно яких органом, який видав дозвіл на спеціальне водокористування, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення органу, який видав дозвіл, про анулювання такого дозволу видається особисто або надсилається водокористувачу поштовим  відправленням  з  описом  вкладення  не пізніше  п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається водокористувачу не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через тридцять днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Дія дозволу припиняється через тридцять днів з дня прийняття рішення про його анулювання.	
Стаття 56. Порядок припинення права спеціального водокористування 

Припинення права спеціального водокористування здійснюється: 
1) за клопотанням водокористувача у випадках, передбачених пунктом 1 статті 55 цього Кодексу; 
2) за рішенням органу, що видав дозвіл на спеціальне водокористування, у випадках, передбачених пунктами 2 - 4 статті 55 цього Кодексу; 
3) за рішенням Кабінету Міністрів України або відповідних рад у випадках, передбачених пунктами 5 і 7 статті 55 цього Кодексу; 
4) на вимогу органу, який видав дозвіл на спеціальне водокористування, у випадках, передбачених пунктами 6 і 8 статті 55 цього Кодексу. 
Припинення права на спеціальне водокористування в усіх випадках здійснюється органом, що видав дозвіл на спеціальне водокористування.	Виключити.
	
Стаття 86. Проведення робіт на землях водного фонду

На землях водного фонду можуть проводитися роботи, пов'язані з будівництвом гідротехнічних, лінійних та гідрометричних споруд, поглибленням дна для судноплавства, видобуванням корисних копалин (крім піску, гальки і гравію в руслах малих та гірських річок), розчисткою русел річок, каналів і дна водойм, прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій, а також бурові та геологорозвідувальні роботи.
Місця і порядок проведення зазначених робіт визначаються відповідно до проектів, що погоджуються з обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (крім робіт на землях, зайнятих морями), та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.	Стаття 86. Проведення робіт на землях водного фонду

Роботи на землях водного фонду, пов’язані з поглибленням дна для судноплавства, розчисткою русел річок і дна водних об’єктів, прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій, проводяться на підставі дозволу (далі — дозвіл).
Проведення робіт, пов’язаних із видобуванням корисних копалин, бурових та геологорозвідувальних робіт, здійснюється відповідно до Кодексу України про надра..
Проведення будівельних робіт на землях водного фонду здійснюється відповідно до Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, з урахуванням вимог, встановлених Законом України “Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів”.
Дозвіл видається:
центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, – у разі проведення робіт на землях водного фонду у межах прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів, у внутрішніх морських водах, лиманах і територіальному морі;
центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, – у разі проведення робіт на землях водного фонду (крім проведення робіт на землях водного фонду у межах прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів, у внутрішніх морських водах, лиманах і територіальному морі).
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Подання суб’єктом господарювання заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) йому цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів, зазначених у частині п’ятій цієї статті).
Для одержання дозволу суб’єкт господарювання подає заяву, до якої додаються:
завірені фізичною особою, фізичною особою – підприємцем копії паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків (довідка не вимагається, якщо особа через свої релігійні переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відмітку у паспорті);
У разі проведення на землях водного фонду робіт, пов’язаних з експлуатаційним днопоглибленням на внутрішніх підхідних, судноплавних каналах та портових акваторіях, з метою підтримання заданих навігаційних габаритів суб’єкт господарювання для отримання дозволу подає разом із заявою завірені в установленому порядку:
копії установчих документів (статуту, положення);
копії паспорта акваторії порту та/або судноплавного, внутрішнього підхідного каналу;
дані останніх контрольних промірів глибин з обґрунтуванням (розрахунком) обсягів днопоглиблювальних робіт;
матеріали щодо оцінки впливу на навколишнє природне середовище.
Роботи на землях водного фонду, пов’язані з експлуатаційним днопоглибленням на внутрішніх підхідних, судноплавних каналах та портових акваторіях, проводяться на підставі дозволу, який видається один раз на весь період експлуатації внутрішніх підхідних, судноплавних каналів та портових акваторій за умови незмінності технічних характеристик акваторії порту, внутрішнього підхідного, судноплавного каналу, визначених паспортом, технологічних рішень та умов виконання робіт.
Питання щодо видачі дозволу на проведення робіт, пов’язаних  з експлуатаційним днопоглибленням на внутрішніх підхідних, судноплавних каналах та портових акваторіях, не потребує погоджень, передбачених частиною восьмою цієї статті.
Проведення робіт, пов’язаних з експлуатаційним днопоглибленням на внутрішніх підхідних, судноплавних каналах та портових акваторіях, супроводжується комплексним екологічним моніторингом з відшкодуванням збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу та водним біоресурсам, за фактично виконаними роботами, що розраховуються в установленому законодавством порядку.
Питання щодо проведення робіт на землях водного фонду (крім робіт, пов’язаних з експлуатаційним днопоглибленням на внутрішніх підхідних, судноплавних каналах та портових акваторіях, з метою підтримання заданих навігаційних габаритів) погоджуються з:
обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим — органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища;
сільськими, селищними та міськими радами (у разі проведення робіт у межах відповідних населених пунктів);
центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища (у випадку проведення робіт у межах прибережних захисних смуг, уздовж морів, морських заток і лиманів, у внутрішніх морських водах і територіальному морі);
центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (крім робіт у межах прибережних захисних смуг, уздовж морів, морських заток і лиманів, у внутрішніх морських водах і територіальному морі);
центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства (у разі проведення робіт у лісах на землях водного фонду);
центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин;
центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства (у разі проведення робіт у рибогосподарських водних об’єктах).
Дії щодо одержання погоджень проектів на проведення робіт на землях водного фонду, необхідних для видачі дозволу, здійснюються органами, зазначеними у частині п’ятій цієї статті, без залучення особи, що звернулася за одержанням дозволу, в межах строку видачі такого дозволу.
Видача або надання відмови у видачі дозволу здійснюється безоплатно протягом тридцяти календарних днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі дозволу є:
подання суб’єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу, згідно з встановленим цим Кодексом переліком;
виявлення в документах, поданих суб’єктом господарювання, недостовірних відомостей;
непогодження проекту проведення робіт на землях водного фонду.
Підставою для переоформлення дозволу є зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення дозволу здійснюється безоплатно, за заявою, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого дозволу становить п’ять робочих днів з дня одержання заяви про його переоформлення.
Строк дії дозволу встановлюється в межах терміну, передбаченого проектною документацією, але не може перевищувати сім років.
Орган, який видав дозвіл, анулює його у разі звернення суб’єкта господарювання із заявою про анулювання дозволу.
Орган, який видав дозвіл, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу з таких підстав:
встановлення факту надання в заяві про видачу дозволу та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
провадження суб’єктом господарювання певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано дозвіл, із порушенням вимог законодавства, стосовно яких органом, який видав дозвіл на проведення робіт на землях водного фонду, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення органу, який видав дозвіл, про анулювання такого дозволу видається суб’єкту господарювання особисто або надсилається поштовим  відправленням  з  описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається суб’єкту господарювання не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Дія дозволу припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення про його анулювання.	
Кодекс торговельного мореплавства України	
Стаття 12. Відведення землі та водного простору для торговельного мореплавства

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, погоджує відведення землі та водного простору для торговельного мореплавства, а також для будівництва або виконання будь-яких робіт в зоні дії навігаційного обладнання і морських шляхів за наявності висновку центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відсутні.

	Стаття 12. Відведення землі та водного простору для торговельного мореплавства

Відведення землі та акваторії для торговельного мореплавства та здійснення будівельних та/або виконання інших робіт у зоні дії навігаційного обладнання і морських шляхів здійснюється за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, , анулювання) юридичній особі, фізичній особі – підприємцю погодження відведення землі та акваторії для торговельного мореплавства та здійснення будівельних та/або виконання інших робіт у зоні дії навігаційного обладнання і морських шляхів (далі – Погодження) здійснюється з урахуванням вимог, визначених Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Видача (переоформлення, анулювання) погодження здійснюється безоплатно.
Подання заяви про одержання (переоформлення, анулювання) погодження, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) погодження здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту).
Для одержання погодження подається заява, до якої додаються:
у разі відведення землі та/або акваторії для торговельного мореплавства:
- схема із зазначенням меж земельної ділянки/водного простору, що планується для відведення;
- інформація щодо категорії та цільового призначення землі;
- пояснювальна записка, у якій зазначається інформація щодо мети використання землі/акваторії, способу здійснення відведення землі/акваторії (оренда, право постійного чи тимчасового користування тощо), місця розташування землі/акваторії, переліку координат крайніх точок;
у разі будівництва та/або виконання інших робіт у зоні дії навігаційного обладнання і морських шляхів:
- схема із зазначенням меж земельної ділянки та акваторії із зазначенням координат, на яких планується здійснення будівництва та/або виконання будь-яких робіт;
- завірені юридичною або фізичною особою – підприємцем копії правовстановлюючих документів на землю/акваторії;
- пояснювальна записка, у якій повинна бути зазначена інформація щодо мети здійснення будівництва/виконання будь-яких робіт, характеру робіт, власника землі/акваторії, місця розташування (адміністративно-територіальна одиниця, адреса, за наявності) землі/акваторії;
- проектна документація (робочий проект, креслення, оцінка впливу на навколишнє середовище).
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах морського і річкового транспорту, погоджує відведення землі та/або акваторії для торговельного мореплавства та здійснення будівельних та/або виконання інших робіт в зоні дії навігаційного обладнання і морських шляхів за наявності висновку центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Дії щодо одержання висновку центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському та річковому транспорті, необхідного для видачі погодження, вчиняються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері морського і річкового транспорту, без залучення особи, яка звернулася за одержанням погодження, в межах строку надання такого погодження.
Строк дії погодження обчислюється з дня його реєстрації та становить:
для відведення землі та/або акваторії для торговельного мореплавства – строк дії погодження прирівнюється до терміну, на який здійснюється відповідне відведення;
для здійснення будівельних та/або виконання будь-яких робіт у зоні дії навігаційного обладнання і морських шляхів – погодження надається на строк, необхідний для виконання зазначених робіт, який визначений проектною документацією.
Видача або відмова у видачі погодження здійснюється протягом десяти робочих днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі погодження є:
подання заявником неповного пакета документів, необхідних для одержання погодження;
виявлення в документах, поданих заявником, недостовірних відомостей;
негативний висновок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Переоформлення погодження здійснюється за заявою, до якої додається погодження, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого погодження становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, анулює погодження у разі звернення юридичної особи або фізичної особи – підприємця із заявою про анулювання погодження.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання погодження з таких підстав:
встановлення факту надання в заяві про видачу погодження та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
провадження юридичною або фізичною особою – підприємцем певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано погодження, із порушенням вимог законодавства, щодо яких центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, про анулювання погодження видається суб’єкту господарювання особисто або надсилається поштовим  відправленням  з  описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання погодження надсилається суб’єкту господарювання не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія погодження припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
…	
Земельний кодекс України	
Стаття 123. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування

Частина перша

1. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
…

Відсутня	Стаття 123. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування

Частина перша

1. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
…

Частина п’ятнадцята

15. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами, зазначеними в частині першій цієї статті, згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, шляхом прийняття рішення, яке видається безоплатно та відповідно до вимог, встановлених статтею 93 Земельного кодексу України.	
Стаття 128. Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам

Відсутні

	Стаття 128. Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам

Частини дванадцять і тринадцять

12. Рішення про продаж земельних ділянок державної та комунальної власності видається органами, зазначеними у частині першій цієї статті, безоплатно, на необмежений строк дії.
13. Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності, здійснюється органами, зазначеними в частині першій цієї статті, згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”.”.	
Стаття 1861. Повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок

Частина третя

3. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки:

природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об'єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища;

розташованої на території пам'яток культурної спадщини національного значення, їх охоронних зон та охоронюваних археологічних територіях, підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини;

розташованої на території земель історико-культурного призначення, пам'яток культурної спадщини місцевого значення, їх охоронних зон, в історичних ареалах населених місць та інших землях історико-культурного призначення, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цієї частини, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони культурної спадщини, відповідним структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони культурної спадщини;

лісогосподарського призначення підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, а на території Автономної Республіки Крим - з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства;

водного фонду підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, а на території Автономної Республіки Крим - з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань водного господарства.

	Стаття 1861. Повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок

Частина третя

3. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки:

природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об'єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища;

розташованої на території пам'яток культурної спадщини національного значення, їх охоронних зон та охоронюваних археологічних територіях, підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини;

розташованої на території земель історико-культурного призначення, пам'яток культурної спадщини місцевого значення, їх охоронних зон, в історичних ареалах населених місць та інших землях історико-культурного призначення, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цієї частини, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони культурної спадщини, відповідним структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони культурної спадщини;

лісогосподарського призначення підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, а на території Автономної Республіки Крим - з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства;

водного фонду підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, а на території Автономної Республіки Крим - з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань водного господарства;

для будівництва або виконання будь-яких робіт у зоні дії навігаційного обладнання і морських шляхів підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту;

розташованої на території населених пунктів, рекреаційних зон підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства.	
Лісовий кодекс України	
Стаття 18. Тимчасове користування лісами

Частини п’ята – двадцять друга

Відсутні.

	Стаття 18. Тимчасове користування лісами

Частини п’ята – двадцять друга

Рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами видається протягом 20 робочих днів з дня подання підприємством, установою, організацією, громадянином України, іноземцем та особою без громадянства, іноземною юридичною особою або уповноваженою ними особою заяви та матеріалів, необхідних для його видачі.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами здійснюється відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень, суб’єкту, зазначеному у частині п’ятій цієї статті, відповідно до Закону України “Про адміністративні послуги” з урахуванням особливостей, установлених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності” в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Видача (переоформлення, анулювання) рішення здійснюється безоплатно.
Подання заяви про одержання (переоформлення, анулювання) рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) цього рішення здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів та органів місцевого самоврядування).
Порядок видачі (відмови в його видачі, переоформлення, анулювання) відповідними органами виконавчої влади рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами  встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок видачі (відмови в його видачі, переоформлення, анулювання) органами місцевого самоврядування рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами встановлюється їх рішенням. 
Суб’єкти, зазначені у частині п’ятій цієї статті, для отримання рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами звертається до відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування із заявою, до якої додаються:
погодження постійного лісокористувача;
план використання території;
графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір лісової ділянки.
Дії щодо одержання погодження органу виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, яке передує видачі рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами, здійснюються відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування без залучення суб’єкта, зазначеного в частині п’ятій цієї статті. 
Підставами для відмови у видачі рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами є:
подання суб’єктом, зазначеним у частині п’ятій цієї статті, неповного пакета документів, необхідних для прийняття рішення;
наявність раніше наданого рішення про виділення лісової ділянки у довгострокове тимчасове користування лісами іншому суб’єкту;
наявність встановлених законом заборон на виділення лісової ділянки у довгострокове тимчасове користування лісами;
виявлення в документах, поданих суб’єктом, зазначеним у частині п’ятій цієї статті, недостовірних відомостей;
не погодження органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, видачі рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами.
Надання відмови у видачі рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами здійснюється протягом двадцяти робочих днів з дня одержання заяви та матеріалів, необхідних для його видачі.
Підставою для переоформлення рішення є зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами здійснюється за заявою суб’єкта правовідносин тимчасового користування лісами, до якої додається таке рішення, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування анулює рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами у разі звернення суб’єкта, зазначеного у частині п’ятій цієї статті, із заявою про анулювання рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який видав рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання такого рішення з підстав:
встановлення факту наведення в заяві та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
використання суб’єктом правовідносин тимчасового користування лісами лісів на ділянках, виділених для користування на підставі рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами, із порушенням вимог законодавства, щодо яких відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який видав рішення, було раніше надано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення;
порушення вимог плану використання території.
Рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про анулювання рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами видається суб’єкту правовідносин тимчасового користування лісами особисто або надсилається поштовим  відправленням  з  описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами надсилається суб’єкту правовідносин тимчасового користування лісами не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія рішення припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами видається на строк до п’ятдесяти років.”.	
Стаття 69. Спеціальний дозвіл на використання лісових ресурсів 

Спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. 
Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. 
Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами. 
На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом. 
Спеціальний дозвіл видається власниками лісів або постійними лісокористувачами в установленому порядку також на проведення інших рубок та робіт, пов'язаних і не пов'язаних із веденням лісового господарства. 
Форми спеціальних дозволів і порядок їх видачі затверджуються Кабінетом Міністрів України. 
Рішення про видачу або відмову у видачі спеціального дозволу на використання лісових ресурсів приймається протягом одного місяця з дня подання документів власником лісу або лісокористувачем. 
Підставами для прийняття рішення про відмову у видачі спеціального дозволу є: 
прийняття в установленому порядку рішення про зміну поділу лісів на категорії, в межах яких знаходяться лісові ділянки, виділені для спеціального використання лісових ресурсів, або про виділення особливо захисних лісових ділянок; 
прийняття рішення про припинення діяльності лісокористувача; 
невстановлення лімітів використання лісових ресурсів або їх перевищення; 
недотримання встановленого порядку видачі спеціального дозволу на використання лісових ресурсів. 
Спеціальний дозвіл на використання лісових ресурсів анулюється в разі: 
припинення права користування лісами з підстав, передбачених статтею 22 цього Кодексу; 
припинення права використання лісових ресурсів з підстав, передбачених статтею 78 цього Кодексу.	Стаття 69. Порядок спеціального використання лісових ресурсів

Спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом – лісорубним квитком, що видається (переоформляється, анулюється) безоплатно суб’єкту лісових відносин.
Лісорубний квиток на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
Лісовий квиток видається власниками лісів або постійними лісокористувачами на інші види спеціального використання лісових ресурсів.
На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.
Лісорубний квиток також  видається власниками лісів або постійними лісокористувачами в установленому цим Кодексом порядку під час здійснення лісогосподарських заходів на заготівлю деревини, яка не є спеціальним використанням лісових ресурсів.
Порядок видачі (відмови у видачі, переоформлення, анулювання) спеціального дозволу встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) спеціального дозволу здійснюються згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності” в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Подання суб’єктом лісових відносин заяви про одержання (переоформлення, анулювання) спеціального дозволу, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) йому цього дозволу здійснюється в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи органу виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства).
Для одержання лісорубного квитка подаються такі документи: 
заяву на використання лісових ресурсів під час проведення рубок головного користування; 
відомість чергової лісосіки; 
польову перелікову відомість; 
переліково-оцінювальну відомість; 
карту технологічного процесу розробки лісосіки; 
план лісосіки.
Для одержання лісового квитка подається заява на використання лісових ресурсів.
Видача спеціального дозволу або надання рішення про відмову у його видачі здійснюється протягом тридцяти календарних днів з дня одержання заяви та матеріалів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі спеціального дозволу є:
подання суб’єктом лісових відносин неповного пакета документів, необхідних для одержання спеціального дозволу;
прийняття в установленому порядку рішення про зміну поділу лісів на категорії, в межах яких знаходяться лісові ділянки, виділені для спеціального використання лісових ресурсів, або про виділення особливо захисних лісових ділянок;
прийняття рішення про припинення діяльності лісокористувача;
невстановлення лімітів використання лісових ресурсів або їх перевищення.
Спеціальний дозвіл анулюється за рішенням органу виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, або власників лісів, постійних лісокористувачів у разі звернення суб’єкта лісових відносин із заявою про анулювання рішення про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування лісами.
Орган виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, який видав спеціальний дозвіл, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання цього дозволу з підстав:
встановлення факту надання в заяві та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
здійснення спеціального використання лісових ресурсів суб’єктом лісових відносин, який одержав спеціальний дозвіл, із порушенням вимог законодавства, щодо яких органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення органу виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, або власників лісів, постійних лісокористувачів про анулювання спеціального дозволу видається особисто або надсилається поштовим  відправленням  з  описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається суб’єкту лісових відносин не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Підставою для переоформлення дозволу є зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення спеціального дозволу здійснюється за заявою суб’єкта лісових відносин, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого спеціального дозволу становить п’ять робочих днів з дня одержання заяви про його переоформлення.
Строк дії лісорубного квитка на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування становить один рік і чотири місяці, та закінчується не пізніше 1 квітня наступного року.
Строк дії лісорубного квитка, виданого власниками лісів або постійними лісокористувачами, встановлюється не пізніше 1 квітня наступного року.
Строк дії лісового квитка встановлюється власниками лісів або постійними лісокористувачами, але не пізніше 31 грудня поточного року.	
Стаття 71. Ліміт заготівлі деревини в порядку рубок головного користування 

Лімітом заготівлі деревини в порядку рубок головного користування є затверджена в установленому порядку розрахункова лісосіка. Заготівля деревини в порядку рубок головного користування в розмірах, що перевищують розрахункову лісосіку, забороняється.	Стаття 71. Ліміт заготівлі деревини в порядку рубок головного користування 

Лімітом заготівлі деревини в порядку рубок головного користування є затверджена в установленому порядку розрахункова лісосіка. Видача спеціальних дозволів на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування в розмірах, що перевищують розрахункову лісосіку, забороняється.	
Закон України “Про охорону навколишнього природного середовища”	
Стаття 52. Охорона навколишнього природного середовища при застосуванні засобів захисту рослин, мінеральних добрив, нафти і нафтопродуктів, токсичних хімічних речовин та інших препаратів

Частина четверта

Екологічні вимоги при виробництві, зберіганні, транспортуванні, використанні, знешкодженні, захороненні токсичних та інших небезпечних для навколишнього природного середовища і здоров'я людей речовин, віднесення хімічних речовин до категорії токсичних та їх класифікація за ступенем небезпечності визначаються нормативними документами на підставі висновку державної екологічної експертизи і погоджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, і центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.	Стаття 52. Охорона навколишнього природного середовища при застосуванні засобів захисту рослин, мінеральних добрив, нафти і нафтопродуктів, токсичних хімічних речовин та інших препаратів

Частина четверта

Екологічні вимоги при виробництві, зберіганні, транспортуванні, використанні, знешкодженні, захороненні токсичних та інших небезпечних для навколишнього природного середовища і здоров'я людей речовин, віднесення хімічних речовин до категорії токсичних та їх класифікація за ступенем небезпечності визначаються нормативними документами на підставі висновку державної екологічної експертизи та висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи і погоджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.	
Закон України “Про природно-заповідний фонд України”	
Стаття 91. Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду 

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду. 
Перелік встановлених цим Законом видів використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду і порядок їх використання визначаються режимом територій та об'єктів природно-заповідного фонду. 
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду, затвердженого центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, а також на підставі дозволів. 
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється на підставі дозволів, що видаються органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим та територіальними органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища. 
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду, затвердженого органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим та територіальними органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, а також на підставі дозволів. 
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення (крім корисних копалин) здійснюється на підставі дозволів, що видаються місцевими радами за погодженням з територіальними органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища. 
Порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів на використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України. Видача дозволів на спеціальне використання природних ресурсів здійснюється на безоплатній основі. 
Видача дозволів здійснюється на підставі клопотання (заявки) природокористувача, погодженого із власником або постійним користувачем земельної ділянки та заінтересованими органами. 
Дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів може бути анульований органом, що його видав, у разі: різкого погіршення стану навколишнього природного середовища внаслідок природокористування, ліквідації підприємства, установи або організації, яка отримала дозвіл; порушення умов природокористування та режиму території природно-заповідного фонду; втрати чи пошкодження дозволу, що не дає можливості визначити зміст дозволу. 
Здійснення господарської та іншої діяльності за декларативним принципом заборонено. 
Дозвіл видається після затвердження лімітів протягом місяця з моменту подання клопотання. Підставами для відмови у видачі дозволу є відсутність затвердженого в установленому порядку ліміту, порушення умов природокористування та режиму території природно-заповідного фонду. 
Рішення про відмову у видачі дозволу може бути оскаржено до центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища або до суду. 
Прийняття рішення про відмову у видачі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду здійснюється у місячний строк. 
Заява про оскарження рішення про відмову у видачі дозволу подається до центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища протягом строку, що не перевищує десять днів з дня одержання відповідного рішення. Заява розглядається у десятиденний строк. Про результати розгляду заявник повідомляється у письмовій формі.	Стаття 91. Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду.
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду:
загальнодержавного значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища;
місцевого значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду, затвердженого органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим та обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.
Для затвердження ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду підприємство, установа, організація, інший землевласник або землекористувач, у віданні яких знаходяться ці території та об’єкти, подають заяву про затвердження ліміту, до якої додаються:
проект ліміту, складений за формою, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, у трьох примірниках;
наукове обґрунтування затвердження ліміту, підготовлене спеціалізованою науковою установою або спеціальною адміністрацією по управлінню територією або об’єктом природно-заповідного фонду, яке має містити: обсяг використання природного ресурсу території або об’єкта природно-заповідного фонду; строк та умови використання; пояснення необхідності використання певного виду природного ресурсу; місце використання; площу в гектарах; обґрунтування обсягів використання, які не нанесуть шкоди природним комплексам, що охороняються, і не призведуть до їх деградації, а також враховувати відповідність виду використання природного ресурсу меті, завданням і режиму території або об’єкта природно-заповідного фонду;
інформацію наукової або науково-технічної ради території або об’єкта природно-заповідного фонду, для якого створення такої ради передбачено цим Законом, про результати розгляду обґрунтування затвердження ліміту;
картосхему території чи об’єкта природно-заповідного фонду із зазначенням ділянок, де буде здійснюватися використання природних ресурсів.
Зазначений перелік документів є вичерпним.
Затвердження ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду здійснюється щороку на безоплатній основі.
Порядок затвердження лімітів на використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду визначається Кабінетом Міністрів України.
Граничний строк затвердження ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду становить тридцять календарних днів.
У разі незатвердження уповноваженим на те органом виконавчої влади ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду він повертається заявникові із зазначенням підстави для відмови у його затвердженні.
Підставами для відмови у затвердженні ліміту є:
подання заяви про затвердження лімітів на види використання природних ресурсів та їх місце розташування, які суперечать цільовому призначенню територій та об’єктів природно-заповідного фонду, або які не передбачені цим Законом;
подання заявником неповного пакета документів, перелік яких встановлений цим Законом;
виявлення в документах, наданих заявником, недостовірних відомостей;
перевищення проектом ліміту використання природного ресурсу, встановленого у проекті організації території об’єкта природно-заповідного фонду.
У разі усунення заявником причин, що стали підставою для відмови у затвердженні ліміту, він вноситься та розглядається повторно у порядку, визначеному цим Законом.
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду:
загальнодержавного значення здійснюється на підставі дозволів, що видаються органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим та обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями;
місцевого значення здійснюється на підставі дозволів, що видаються органами місцевого самоврядування 
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду здійснюється безоплатно, згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Подання заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів та органів місцевого самоврядування).
Для одержання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду підприємство, установа, організація, інший землевласник або землекористувач подає:
заяву, в якій зазначається назва території або об’єкту природно-заповідного фонду, землекористувач чи землевласник, вид використання, земельні ділянки, на яких передбачається використання природних ресурсів, обсяги та терміни використання;
копію угоди заявника із спеціальною адміністрацією території або об’єкту природно-заповідного фонду щодо додержання режиму території/об’єкту природно-заповідного фонду, в межах якого буде здійснюватися спеціальне використання природних ресурсів, в якій вказано обсяг, місце та інші умови використання. Якщо територія або об’єкт природно-заповідного фонду не має спеціальної адміністрації подається погодження землекористувача/землевласника, у віданні якого ця територія або об’єкт знаходяться;
Зазначений перелік документів є вичерпним.
Видача або надання відмови у видачі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду здійснюється протягом тридцяти календарних днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду є:
подання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу, згідно із встановленим цим Законом переліком;
виявлення в документах, поданих для одержання дозволу, недостовірних відомостей;
відсутність затвердженого в установленому цим Законом порядку ліміту.
Підставою для переоформлення дозволу є зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Орган, який видав дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду, анулює його з таких підстав:
звернення підприємства, установи, організації, іншого землевласника або землекористувача, у віданні яких знаходяться природні ресурси в межах зазначених територій та об’єктів, із заявою про анулювання дозволу;
різкого погіршення стану навколишнього природного середовища внаслідок природокористування, що підтверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Орган, який видав дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу з підстав: 
встановлення факту надання в заяві та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
провадження підприємством, установою, організацією, землевласником або землекористувачем, у віданні яких знаходяться природні ресурси в межах зазначених територій та об’єктів, діяльності, на яку отримано дозвіл, із порушенням вимог законодавства, щодо яких органом, який видав дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення органу, який видав дозвіл, про анулювання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду видається особисто або надсилається поштовим  відправленням  з  описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається підприємству, установі, організації, землевласнику або землекористувачу не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Строк дії дозволу становить один рік, але не довше строку дії затвердженого ліміту.	
Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»	
Стаття 10. Державна санітарно-епідеміологічна експертиза 
Державна санітарно-епідеміологічна експертиза полягає у комплексному вивченні документів (проектів, технологічних регламентів, інвестиційних програм тощо), а також діючих об'єктів та пов'язаних з ними небезпечних факторів на відповідність вимогам санітарних норм.
…	Стаття 10. Державна санітарно-епідеміологічна експертиза 
Державна санітарно-епідеміологічна експертиза полягає у комплексному вивченні документів (проектів, технологічних регламентів тощо), а також діючих об'єктів та пов'язаних з ними небезпечних факторів на відповідність вимогам санітарних норм.
…	
Стаття 11. Об'єкти державної санітарно-епідеміологічної експертизи
Державній санітарно-епідеміологічній експертизі підлягають:
...
інвестиційні проекти і програми у випадках і порядку, встановлених законодавством;
…
документація на розроблювані техніку, технології, устаткування, інструменти тощо
…	Стаття 11. Об'єкти державної санітарно-епідеміологічної експертизи

Державній санітарно-епідеміологічній експертизі підлягають:
…
Виключити

Виключити	
Стаття 15. Вимоги до проектування, будівництва, розробки, виготовлення і використання нових засобів виробництва та технологій 

Частина третя

Затвердження норм проектування, розроблення, виготовлення і використання нових машин, механізмів, устаткування, інших засобів виробництва, впровадження нових технологій здійснюються за погодженням з органами державної санітарно-епідеміологічної служби.	Стаття 15. Вимоги до проектування, будівництва, розробки, виготовлення і використання нових засобів виробництва та технологій 

Частина третя

Затвердження норм проектування, впровадження нових технологій здійснюються за погодженням з органами державної санітарно-епідеміологічної служби.	
Стаття 16. Умови ввезення продукції з-за кордону, її реалізації та використання
Підприємства, установи, організації та громадяни можуть ввозити з-за кордону сировину, продукцію (вироби, обладнання, технологічні лінії тощо) і реалізовувати чи використовувати їх в Україні лише за наявності даних щодо безпеки для здоров'я населення.
Перелік та зміст цих даних встановлюється головним державним санітарним лікарем України.

У разі відсутності зазначених даних ввезення, реалізація та використання продукції закордонного виробництва дозволяється лише після отримання позитивного висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

…	Стаття 16. Умови ввезення продукції з-за кордону, її реалізації та використання
Підприємства, установи, організації та громадяни можуть ввозити з-за кордону сировину, продукцію (вироби, обладнання, технологічні лінії тощо) і реалізовувати чи використовувати їх в Україні лише за наявності даних щодо безпеки для здоров'я населення.
Перелік та зміст цих даних відносно сировини та продукції, на яку не поширюється дія технічних регламентів, встановлюється головним державним санітарним лікарем України.
У разі відсутності зазначених даних ввезення, реалізація та використання продукції закордонного виробництва дозволяється лише після отримання позитивного висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи. Для товарів (продукції), на які поширюється дія технічних регламентів, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи отримується лише в разі, якщо отримання такого висновку передбачено відповідним технічним регламентом.
…	
Стаття 35. Фінансове забезпечення та майно державної санітарно-епідеміологічної служби
Частина третя
Абзац другий
…
підготовка та видача дозволів, висновків, гігієнічних сертифікатів, передбачених статтями 12, 16, 17, 23 цього Закону;
…	Стаття 35. Фінансове забезпечення та майно державної санітарно-епідеміологічної служби
Частина третя
Абзац другий
…
підготовка та видача документів дозвільного характеру передбачених статтями 12 та 23 цього Закону;
…	
Закон України “Про екологічну експертизу”	
Стаття 15. Спеціальні вимоги до документації на об'єкти державної екологічної експертизи

Частина друга

Документація, що подається на об'єкти державної екологічної експертизи, повинна бути в установленому порядку погоджена з заінтересованими органами та містити оцінку можливих соціальних наслідків.	Стаття 15. Спеціальні вимоги до документації на об'єкти державної екологічної експертизи

Виключити	
Стаття 39. Висновки державної екологічної експертизи 

Висновки державної екологічної експертизи повинні містити оцінку екологічної допустимості і можливості прийняття рішень щодо об'єкта екологічної експертизи та враховувати соціально-економічні наслідки. 
Позитивні висновки державної екологічної експертизи після затвердження їх центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, є підставою для відкриття фінансування проектів і програм чи діяльності. 
Реалізація проектів і програм чи діяльності без позитивних висновків державної екологічної експертизи забороняється. 
В разі негативної оцінки об'єктів державної екологічної експертизи замовник зобов'язаний забезпечити їх доопрацювання відповідно до вимог еколого-експертного висновку і своєчасну передачу матеріалів на додаткову державну екологічну експертизу.	Стаття 39. Висновки державної екологічної експертизи та вимоги до їх видачі

Здійснення замовником видів діяльності, зазначених у частині третій статті 13 цього Закону, здійснюються за наявності позитивного висновку державної екологічної експертизи, що видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.
Висновки державної екологічної експертизи повинні містити оцінку екологічної допустимості і можливості прийняття рішень щодо об’єкта екологічної експертизи, а також враховувати соціально-економічні наслідки, та є підставою для відкриття фінансування проектів і програм чи діяльності.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) висновку державної екологічної експертизи здійснюється безоплатно, згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Подання замовником заяви про одержання (переоформлення, анулювання) висновку державної екологічної експертизи, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) йому такого висновку здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів, зазначених у частині першій цієї статті).
Для одержання висновку державної екологічної експертизи замовник подає заяву, в якій зазначається:
найменування замовника, органу, що здійснює функції управління майном замовника, їх адреса та телефон;
найменування об’єкта державної екологічної експертизи (для підприємств, установ, організацій – адреса, телефон);
найменування органу, що затверджуватиме документацію;
перелік документації, що буде передана на державну екологічну експертизу;
інформація про розробника матеріалів оцінки впливу на стан навколишнього природного середовища (найменування організації, її підпорядкування, адреса, телефон);
найменування і обсяги продукції, що виготовляється або буде виготовлятися;
орієнтовний термін передачі документації на розгляд.
До заяви додаються документи, передбачені статтею 14 цього Закону та оформлені відповідно до спеціальних вимог, встановлених статтею 15 цього Закону.
Документи, подані замовником для одержання висновку державної екологічної експертизи, повинні, у передбачених законами України випадках, бути погоджені із заінтересованими органами: центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, центральним органом виконавчої влади, що реалізує центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
За результатами погодження, заінтересовані органи надають висновки.
Дії щодо погодження документів, які подані замовником для одержання висновку державної екологічної експертизи, та одержання висновків заінтересованих органів здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та заінтересованими органами без залучення особи, яка звернулася за одержанням висновку державної екологічної експертизи, в межах строку його видачі.
Видача або надання відмови у видачі висновку державної екологічної експертизи здійснюється в строки, встановлені статтею 38 цього Закону.
Підставами для відмови у видачі висновку державної екологічної експертизи є:
подання неповного пакета документів, необхідних для одержання висновку державної екологічної експертизи, згідно з установленим цим Законом переліком;
виявлення в документах, поданих для одержання висновку державної екологічної експертизи, недостовірних відомостей;
негативні висновки центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з промислової безпеки, охорони праці, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері пожежної та техногенної безпеки.
Підставою для переоформлення дозволу є зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення висновку державної екологічної експертизи здійснюється за заявою, до якої додається висновок, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого висновку державної екологічної експертизи становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Орган, що видав висновок державної екологічної експертизи, анулює його у разі звернення замовника із заявою про анулювання висновку.
Орган, що видав висновок державної екологічної експертизи, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання такого висновку з підстав:
встановлення факту надання в заяві про видачу висновку та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації.
Рішення органу, який видав висновок, про анулювання такого висновку видається замовнику експертизи особисто або надсилається поштовим  відправленням  з  описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання висновку державної екологічної експертизи надсилається замовнику експертизи не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія висновку припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Якщо протягом трьох років не розпочато реалізацію рішення щодо об’єкта державної екологічної експертизи, то такий об’єкт підлягає новій державній екологічній експертизі.
В разі негативної оцінки об’єктів державної екологічної експертизи замовник може забезпечити їх доопрацювання відповідно до вимог висновку державної екологічної експертизи і своєчасну передачу матеріалів на додаткову державну екологічну експертизу.	
Стаття 40. Строк дії висновків державної екологічної експертизи 

Позитивний висновок державної екологічної експертизи є дійсним протягом трьох років від дня його видачі. 
Якщо за цей час не розпочато реалізацію рішення щодо об'єкта державної екологічної експертизи, то він підлягає новій державній екологічній експертизі.	Виключити	
Закон України “Про пестициди і агрохімікати”	
Стаття 4. Вимоги до пестицидів і агрохімікатів

Частина третя

Ввезення на митну територію України незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для державних випробувань та наукових досліджень, у науково обґрунтованих обсягах здійснюється відповідно до планів державних випробувань і наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого (посадкового) матеріалу - за дозволом, що видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.	Стаття 4. Вимоги до пестицидів і агрохімікатів

Частина третя

Ввезення на митну територію України незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для державних випробувань та наукових досліджень, у науково обґрунтованих обсягах здійснюється відповідно до планів державних випробувань і наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого (посадкового) матеріалу - за дозволом, що видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.	
Відсутня	Стаття 41. Основні вимоги до дозвільної системи у сфері використання пестицидів і агрохімікатів

Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу на ввезення на митну територію України незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для проведення державних випробувань та наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого (посадкового) матеріалу здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на безоплатній основі, згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Подання суб’єктом господарювання заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу на ввезення на митну територію України незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для проведення державних випробувань та наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого (посадкового) матеріалу, та видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) йому цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища).
Для одержання дозволу подається заява, в якій зазначається науково обґрунтована кількість препаратів необхідних для проведення державних випробувань, та до якої додаються завірені суб’єктом господарювання копії:
сертифікатів якості сертифікатів якості незареєстрованого препарату (для діючої речовини – з інформацією про технологічні домішки, для препарату – з інформацією про компоненти формуляції), листка безпеки незареєстрованого препарату (карту даних небезпечного фактора);
договору обов’язкового страхування відповідальності суб’єктів перевезення небезпечних вантажів, строк дії якого має перевищувати строк дії дозволу, з урахуванням строку надання адміністративної послуги.
Видача або надання відмови у видачі дозволу здійснюється протягом десяти робочих днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі.
Митне оформлення незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для проведення державних випробувань та наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого (посадкового) матеріалу здійснюється органами доходів і зборів на підставі дозволу, отриманого з використанням засобів інформаційних технологій
Підставами для відмови у видачі дозволу є:
подання суб’єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу, згідно з установленим переліком;
виявлення в документах, поданих суб’єктом господарювання, недостовірних відомостей.
Переоформлення дозволу здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого дозволу становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Дозвіл видається строком на два роки.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, анулює дозвіл у разі звернення суб’єкта господарювання із заявою про анулювання дозволу.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу з таких підстав:
встановлення факту надання в заяві про видачу дозволу та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
провадження суб’єктом господарювання певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано дозвіл, із порушенням вимог законодавства, щодо яких центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, про анулювання дозволу видається суб’єкту господарювання особисто або надсилається поштовим  відправленням  з  описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається суб’єкту господарювання не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.	
Стаття 7. Державна реєстрація пестицидів і агрохімікатів

Частина друга

Державна реєстрація пестицидів і агрохімікатів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на платній основі в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, на підставі позитивних результатів випробувань та матеріалів досліджень.

Відсутні

Частина дванадцята

Після закінчення терміну реєстрації пестицидів і агрохімікатів проводиться їх перереєстрація на платній основі в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.	Стаття 7. Державна реєстрація пестицидів і агрохімікатів

Частина друга

Державна реєстрація пестицидів і агрохімікатів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на підставі позитивних результатів випробувань та матеріалів досліджень. За проведення реєстрації пестицидів і агрохімікатів справляється плата, розмір якої встановлюється законом.

Частини третя – дев’ята

Строк проведення реєстрації (перереєстрації) пестицидів і агрохімікатів не може перевищувати 30 днів з дня надходження висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи.
Для державної реєстрації препаратів заявник подає такі документи:
заяву на проведення державної реєстрації препарату українською мовою у двох примірниках;
матеріали (досьє) на діючу речовину і препаративну форму, на підставі яких складається заявка на реєстрацію препарату, що комплектуються за розділами і пунктами заявки українською або англійською або російською мовами у двох примірниках. Матеріали досьє та наведені в них токсикологічні, екотоксикологічні та екологічні дослідження мають за обсягом та використаним методичним підходам відповідати всім пунктам заявки на державну реєстрацію;
довідку про сталість складу препарату, державний (галузевий) стандарт або технічні умови на діючу речовину і препаративну форму у двох примірниках — для вітчизняних препаратів;
звіт про результати державних токсиколого-гігієнічних випробувань препарату у двох примірниках;
звіт про результати біологічної та господарської ефективності державних випробувань препарату в одному примірнику;
методичні вказівки щодо визначення вмісту залишкових кількостей пестицидів у сільськогосподарській продукції, кормах, харчових продуктах, ґрунті, воді, повітрі та для потреб експертизи або проведення арбітражних досліджень заявник надає методи аналізу діючої речовини в препаративній формі;
зразок етикетки та інструкцію з безпечного застосування препарату у двох примірниках.
Зазначений перелік документів є вичерпним.
Для перереєстрації пестицидів і агрохімікатів заявник подає заяву у двох примірниках та нові матеріали, які не ввійшли до раніше поданих реєстраційних документів. Перереєстрація здійснюється в порядку, передбаченому для державної реєстрації препаратів.
Підставами для відмови або скасування реєстрації (перереєстрації) пестицидів і агрохімікатів є:
подання суб’єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для реєстрації (перереєстрації) препарату або виявлення в документах недостовірних відомостей;
відсутність позитивного висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи;
відсутність позитивного висновку державної екологічної експертизи;
одержання раніше невідомих даних про небезпечність препарату або недостатню біологічну ефективність його цільового призначення;
неповідомлення про внесення змін до складу препарату;
рішення суду, яким встановлено, що виробництво та/або використання, та/або продаж, та/або будь-які інші дії щодо заявленого на реєстрацію (перереєстрацію) препарату порушують права інтелектуальної власності інших осіб;
одержання обґрунтованих даних, зокрема, від іноземних судових, правоохоронних, регуляторних або інших органів державної влади, зокрема:
-	відомостей, що виробник не зареєстрований у якості юридичної особи чи фізичної особи-підприємця або визнаний банкрутом;
-	відомостей, що виробник не має обов’язкового згідно з іноземним законодавством дозволу/ліцензії на виробництво або експорт препарату, або такі документи втратили чинність;
відомостей, що виробник не веде господарську діяльність та/або виробництво препарату за заявленим місцезнаходженням, або існують підстави вважати, що здійснення такого виробництва суперечить іноземному законодавству.
Протягом 5 календарних днів з моменту отримання даних, які можуть бути підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації (перереєстрації) препарату, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, направляє заявнику письмове повідомлення з пропозицією надати свої заперечення або усунути підстави для відмови у реєстрації (перереєстрації). У такому випадку строк державної реєстрації (перереєстрації) препарату за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, може бути продовжено не більше ніж на 30 календарних днів.
Якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, не отримав від заявника обґрунтованих заперечень або доказів усунення підстав для відмови у реєстрації (перереєстрації), то приймається рішення про відмову у реєстрації (перереєстрації) пестицидів і агрохімікатів.

Частина чотирнадцята

Після закінчення терміну реєстрації пестицидів і агрохімікатів проводиться їх перереєстрація в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За проведення перереєстрації пестицидів і агрохімікатів справляється плата, розмір якої встановлюється Законом.
Не допускається реєстрація пестицидів і агрохімікатів, якщо заявник в процесі такої реєстрації використав інформацію з повного досьє, поданого раніше до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, іншою особою. Така заборона діє протягом 10 років з дати першої реєстрації пестициду і/або агрохімікату щодо якого до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, подавалось відповідне повне досьє. У зазначений десятирічний період використання інформації з повного досьє пестициду і/або агрохімікату дозволяється лише за згодою особи, яка найпершою подала таке досьє до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.	
Закон України “Про рослинний світ“	
Стаття 3. Визначення основних термінів

Абзац сьомий

об'єкти рослинного світу - дикорослі та інші несільськогосподарського призначення судинні рослини, мохоподібні, водорості, лишайники, а також гриби на всіх стадіях розвитку та утворені ними природні угруповання; 
	Стаття 3. Визначення основних термінів

Абзац сьомий

об’єкти рослинного світу — будь які судинні рослини та їх частини (корені, пагони та їх видозміни), стебла, бруньки, листки, квітки, плоди, спори, насіння), продукти їх життєдіяльності (сік, живиця, камедь тощо), мохоподібні, водорості, лишайники, гриби та утворені ними угруповання;	
Стаття 4. Природні рослинні ресурси загальнодержавного та місцевого значення 

Природні рослинні ресурси за своєю екологічною, господарською, науковою, оздоровчою, рекреаційною цінністю та іншими ознаками поділяються на природні рослинні ресурси загальнодержавного та місцевого значення. 

До природних рослинних ресурсів загальнодержавного значення належать:
…
г) рідкісні і такі, що перебувають під загрозою зникнення, та типові природні рослинні угруповання, занесені до Зеленої книги України.
…	Стаття 4. Природні рослинні ресурси загальнодержавного та місцевого значення 

Природні рослинні ресурси за своєю екологічною, господарською, науковою, оздоровчою, рекреаційною цінністю та іншими ознаками поділяються на природні рослинні ресурси загальнодержавного та місцевого значення. 

До природних рослинних ресурсів загальнодержавного значення належать:
…
г) рідкісні і такі, що перебувають під загрозою зникнення, природні рослинні угруповання, занесені до Зеленої книги України.
…	
Стаття 5. Основні вимоги до охорони, використання та відтворення 
рослинного світу

Під час здійснення діяльності, яка впливає на стан охорони, використання та відтворення рослинного світу, необхідно дотримуватися таких основних вимог: 
збереження природної просторової, видової, популяційної та ценотичної різноманітності об'єктів рослинного світу; 
збереження умов місцезростання дикорослих рослин і природних рослинних угруповань; 
науково обґрунтованого, невиснажливого використання природних рослинних ресурсів; 
здійснення заходів щодо запобігання негативного впливу господарської діяльності на рослинний світ; 
охорони об'єктів рослинного світу від пожеж, захист від шкідників і хвороб; 
здійснення заходів щодо відтворення об'єктів рослинного світу; 
регулювання поширення та чисельності дикорослих рослин і використання їх запасів з врахуванням інтересів охорони здоров'я населення. 
Відсутня.

Вказані вимоги враховуються під час розробки проектів законодавчих актів, загальнодержавних, міждержавних, регіональних програм та здійснення заходів з охорони, використання та відтворення рослинного світу.	Стаття 5. Основні вимоги до охорони, використання та відтворення рослинного світу

Під час здійснення діяльності, яка впливає на стан охорони, використання та відтворення рослинного світу, необхідно дотримуватися таких основних вимог: 
збереження природної просторової, видової, популяційної та ценотичної різноманітності об'єктів рослинного світу; 
збереження умов місцезростання дикорослих рослин і природних рослинних угруповань; 
науково обґрунтованого, невиснажливого використання природних рослинних ресурсів; 
здійснення заходів щодо запобігання негативного впливу господарської діяльності на рослинний світ; 
охорони об'єктів рослинного світу від пожеж, захист від шкідників і хвороб; 
здійснення заходів щодо відтворення об'єктів рослинного світу; 
регулювання поширення та чисельності дикорослих рослин і використання їх запасів з врахуванням інтересів охорони здоров'я населення.
Порядок охорони, використання та відтворення рослинного світу у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду визначається відповідно до Закону України “Про природно-заповідний фонд України”, цього Закону та інших законів.
Вказані вимоги враховуються під час розробки проектів законодавчих актів, загальнодержавних, міждержавних, регіональних програм та здійснення заходів з охорони, використання та відтворення рослинного світу.	
Стаття 6. Органи, що здійснюють державне управління у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу 
Державне управління у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції.	Стаття 6. Органи, що здійснюють державне управління у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу 
Державне управління у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції.	
Відсутня	Стаття 101. Основні вимоги до дозвільної системи у сфері використання природних рослинних ресурсів

Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів) здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Видача (переоформлення, анулювання) дозволу здійснюється безоплатно.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів) здійснюється:
органами місцевого самоврядування, а на території Автономної Республіки Крим – органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища – у разі використання природних рослинних ресурсів місцевого значення у порядку, встановленому Верховною Радою Автономної Республіки Крим та обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.
Подання юридичною особою або фізичною особою – підприємцем особою заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів), а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) їй цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів та органів місцевого самоврядування).
У заяві про одержання дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів) зазначається:
найменування та місцезнаходження користувача, від якого надходить заява, – для юридичної особи; 
найменування та місцезнаходження користувача, який безпосередньо здійснюватиме використання, – для юридичної особи;
прізвище, ім’я та по батькові, місце проживання користувача, від якого надходить заява, – для фізичної особи – підприємця;
прізвище, ім’я та по батькові, місце проживання особи, яка безпосередньо здійснюватиме використання – для фізичної особи – підприємця;
конкретні види (групи видів) рослин, обсяги їх використання відповідно до встановлених лімітів;
мета використання;
місце і строки використання.
До заяви додається обґрунтування наукової установи щодо потреби у здійсненні такого використання. Перелік наукових установ затверджується КМУ.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища протягом п’яти робочих днів з дня надходження документів, необхідних для видачі дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів), надсилає їх копії до органу виконавчої влади Автономної республіки Крим з охорони навколишнього природного середовища, відповідної обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації в залежності від місця спеціального використання.
Орган виконавчої влади Автономної республіки Крим з охорони навколишнього природного середовища, відповідна обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації зобов’язані протягом п’ятнадцяти робочих днів з дня одержання копій документів надати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, свої висновки щодо можливості видачі дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів).
На підставі одержаних висновків, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, протягом десяти робочих днів надає дозвіл на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів) або відмову в його видачі.
Дії щодо одержання висновків органу виконавчої влади Автономної республіки Крим з охорони навколишнього природного середовища, відповідної обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, необхідних для видачі дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів), здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, без залучення особи, яка звернулася за одержанням дозволу, в межах строку його видачі.
Видача або відмова у видачі дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів) здійснюється протягом тридцяти робочих днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів) є:
подання юридичною особою, фізичною особою – підприємцем неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу, згідно з установленим цим Законом переліком;
виявлення в документах, поданих юридичною особою, фізичною особою – підприємцем, недостовірних відомостей;
негативний висновок органів виконавчої влади Автономної республіки Крим з охорони навколишнього природного середовища, відповідної обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, наукової установи.
Переоформлення дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів) здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів) становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Орган, який видав дозвіл на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів), анулює його у разі звернення юридичної особи, фізичної особи – підприємця із заявою про анулювання дозволу.
Орган, який видав дозвіл на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів), звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання такого дозволу з підстав:
встановлення факту надання в заяві про видачу дозволу та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
провадження юридичною особою, фізичною особою – підприємцем діяльності, на яку отримано дозвіл, із порушенням вимог законодавства, щодо яких органом, який видав дозвіл на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів), було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення органу, який видав дозвіл на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів), про анулювання такого дозволу видається юридичній особі, фізичній особі — підприємцю особисто або надсилається поштовим  відправленням  з  описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається юридичній особі, фізичній особі — підприємцю не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Строк дії дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів (крім лісових ресурсів) становить шість місяців.	
Стаття 11. Ліміти спеціального використання природних рослинних ресурсів

Ліміти спеціального використання природних рослинних ресурсів загальнодержавного значення встановлюються на підставі науково обґрунтованих нормативів центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Відсутні.

Порядок встановлення лімітів спеціального використання природних рослинних ресурсів загальнодержавного значення затверджується Кабінетом Міністрів України. 
Порядок встановлення лімітів спеціального використання природних рослинних ресурсів місцевого значення визначається Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.	Стаття 11. Ліміти спеціального використання природних рослинних ресурсів

Ліміти спеціального використання природних рослинних ресурсів загальнодержавного значення встановлюються на підставі науково обґрунтованих нормативів центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Ліміти спеціального використання природних рослинних ресурсів місцевого значення встановлюються на підставі науково обґрунтованих нормативів обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим — органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.
Нормативи використання природних рослинних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Порядок встановлення лімітів спеціального використання природних рослинних ресурсів загальнодержавного значення затверджується Кабінетом Міністрів України. 
Порядок встановлення лімітів спеціального використання природних рослинних ресурсів місцевого значення визначається Верховною Радою Автономної Республіки Крим та обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням обласних, Київською та Севастопольською міських державних адміністрацій відповідно до типового порядку встановлення лімітів спеціального використання природних рослинних ресурсів місцевого значення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.	
Стаття 26. Забезпечення охорони рослинного світу

Охорона рослинного світу забезпечується:
…
9) занесенням рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів рослин до Червоної книги України, та рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, та типових природних рослинних угруповань - до Зеленої книги України;
…	Стаття 26. Забезпечення охорони рослинного світу

Охорона рослинного світу забезпечується:
…
9) занесенням рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів рослин до Червоної книги України, та рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, природних рослинних угруповань - до Зеленої книги України;
…	
Стаття 31. Охорона рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, та типових природних рослинних угруповань

Рідкісні і такі, що перебувають під загрозою зникнення, та типові природні рослинні угруповання підлягають охороні на всій території України і заносяться до Зеленої книги України.
…	Стаття 31. Охорона рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, природних рослинних угруповань

Рідкісні і такі, що перебувають під загрозою зникнення, природні рослинні угруповання підлягають охороні на всій території України і заносяться до Зеленої книги України.
…	
Стаття 32. Ввезення в Україну і вивезення за її межі об'єктів рослинного світу

Ввезення в Україну і вивезення за її межі об'єктів рослинного світу, крім генетично модифікованих, здійснюється за правилами, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.	Стаття 32. Ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу

Ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу, крім генетично модифікованих, об’єктів Червоної книги України, об’єктів рослинного світу, що включені до додатків CITES, здійснюються юридичною особою, фізичною особою, фізичною особою — підприємцем на підставі дозволу або сертифіката, які видаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Вивезення за межі України інших об’єктів рослинного світу, зібраних у порядку спеціального використання природних рослинних ресурсів, здійснюються юридичною особою, фізичною особою, фізичною особою — підприємцем на підставі дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів.
На підставі дозволу або сертифікату здійснюється:
- імпорт (ввезення) в Україну та експорт (вивезення) за її межі зразків CITES, включених до додатка І Конвенції про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення (далі - CITES);
- експорт (вивезення) за межі України зразків CITES, включених до додатків ІІ і ІІІ CITES;
- реекспорт, інтродукція з моря зразків CITES;
- ввезення в Україну та вивезення за її межі об’єктів Червоної книги України, об’єктів рослинного світу, занесених до міжнародних договорів, крім CITES, згоду на обов’язковість яких надано Верховною Радою України.
Сертифікат видається з метою:
організації за межами України пересувних виставок об’єктів рослинного світу (сертифікат на пересувну виставку);
вивезення за межі України об’єктів рослинного світу, ввезених раніше з інших держав (реекспортний сертифікат);
ввезення в Україну об’єктів рослинного світу, добутих у морському середовищі, що не перебувають під юрисдикцією будь-якої держави (сертифікат на інтродукцію з моря);
засвідчення країни походження об’єктів рослинного світу, що належать до видів, зазначених у додатку III до CITES (сертифікат про походження);
засвідчення факту набуття права власності на об’єкт рослинного світу до набрання чинності CITES (преконвенційний сертифікат).
Дозвіл на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів Червоної книги України, інших об’єктів рослинного світу, крім тих, що включені до додатків CITES, видається Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.
У разі, коли об’єкти Червоної книги України є зразками CITES, видача документа дозвільного характеру на перетин державного кордону здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища відповідно до вимог CITES.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу або сертифіката на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням вимог CITES та особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Видача (переоформлення, анулювання) дозволу або сертифіката на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу здійснюється безоплатно.
Подання юридичною особою, фізичною особою, фізичною особою – підприємцем заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу або сертифіката на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) цього дозволу або сертифіката здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів, зазначених у частинах першій і другій цієї статті).
Для одержання дозволу або сертифіката на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу юридична особа, фізична особа, фізична особа – підприємець подає заяву, в якій зазначається:
прізвище, ім’я та по батькові, місце проживання, номер телефону або факсу заявника – для фізичної особи, фізичної особи – підприємця;
повна юридична назва та місцезнаходження, номер телефону або факсу заявника – для юридичної особи;
прізвище, ім’я та по батькові, місце проживання, номер телефону або факсу експортера, імпортера об’єкта рослинного світу українською та англійською або французькою чи іспанською мовами – для фізичної особи, фізичної особи – підприємця;
повна юридична назва та місцезнаходження, номер телефону або факсу експортера, імпортера об’єкта рослинного світу українською та англійською або французькою чи іспанською мовами – для юридичної особи;
мета експорту, імпорту, реекспорту чи інтродукції з моря об’єктів рослинного світу (комерційне використання, наукові дослідження, поповнення ботанічної колекції тощо);
назва виду і роду рослини, до якого належить об’єкт рослинного світу, латинською (у разі, коли його латинська назва має синоніми, зазначається назва, за якою вид включений до додатків СITES) та українською мовами;
опис об’єкта рослинного світу (рослини та їх частини (корені, пагони та їх видозміни), стебла, бруньки, листки, квітки, плоди, спори, насіння), продукти їх життєдіяльності (сік, живиця, камедь тощо), вироби з рослин), а також мохоподібні, водорості, лишайники, гриби із зазначенням їх кількості або ваги;
походження об’єкта рослинного світу (вилучення з природного середовища, вирощення у штучно створених умовах, імпорт з іншої країни, інтродукція з моря тощо);
спосіб набуття об’єкта рослинного світу у власність або володіння та користування;
строк здійснення імпорту, експорту, реекспорту чи інтродукції з моря об’єкта рослинного світу.
До заяви додаються документи, які відповідно до вимог CITES підтверджують походження об’єкта рослинного світу та законність набуття його у власність або володіння та користування.
У випадках, передбачених CITES, наукова установа, визначена Кабінетом Міністрів України (далі – науковий орган CITES України), робить висновок, чи загрожує імпорт, експорт, реекспорт чи інтродукція з моря об’єкта рослинного світу виживанню виду, до якого належить зазначений об’єкт рослинного світу.
Для отримання такого висновку юридична особа, фізична особа, фізична особа – підприємець може самостійно звернутися до наукового органу CITES України до подання документів для одержання дозволу або сертифіката на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу.
Якщо юридична особа, фізична особа, фізична особа – підприємець не додала до документів для одержання дозволу або сертифіката на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу вищевказаний висновок наукового органу CITES України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, протягом п’яти робочих днів з дати отримання заяви, направляє заяву та документи, що до неї додаються, до відповідного наукового органу CITES України.
Науковий орган CITES України протягом п’ятнадцяти робочих днів з дня отримання документів надає висновок, чи загрожує імпорт, експорт, експорт, реекспорт чи інтродукція з моря об’єкта рослинного світу виживанню виду, до якого належить зазначений об’єкт рослинного світу, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Видача або надання відмови у видачі дозволу або сертифіката на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу здійснюється протягом тридцяти робочих днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для їх видачі.
Строк розгляду документів продовжується на тридцять робочих днів у разі, коли центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, необхідно отримати висновок наукового органу CITES України щодо ввезення в Україну або вивезення за її межі об’єктів рослинного світу відповідно до вимог CITES.
Підставами для відмови у видачі дозволу або сертифіката на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу є:
подання юридичною особою, фізичною особою, фізичною особою – підприємцем неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу або сертифіката;
виявлення в документах, поданих юридичною особою, фізичною особою, фізичною особою – підприємцем недостовірних відомостей;
негативний висновок наукового органу CITES України.
Підставою для переоформлення дозволу або сертифіката на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу є зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення дозволу або сертифіката на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл або сертифікат, який підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформлених дозволу або сертифіката на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу становить п’ять робочих днів з дня одержання заяви про їх переоформлення.
Орган, який видав дозвіл або сертифікат, анулює його у разі звернення юридичної особи, фізичної особи, фізичної особи – підприємця із заявою про анулювання дозволу або сертифікату.
Орган, який видав дозвіл або сертифікат, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання такого дозволу або сертифікату на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів рослинного світу з підстав:
встановлення факту надання в заяві про видачу дозволу або сертифікату та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
провадження юридичною особою або фізичною особою – підприємцем видів діяльності, на які отримано дозвіл або сертифікат, із порушенням вимог законодавства.
Рішення органу, який видав дозвіл або сертифікат, про його анулювання видається юридичній особі, фізичній особі, фізичній особі  — підприємцю особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу або сертифікату, надсилається юридичній особі, фізичній особі, фізичній особі — підприємцю не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу або сертифікату припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Строк дії дозволу або сертифіката обчислюється з дня його видачі та становить для:
вивезення за межі України зразків CITES - шість місяців;
ввезення зразків CITES, включених до Додатку І CITES - дванадцять місяців;
ввезення в Україну та вивезення за її межі об’єктів Червоної книги України, інших об’єктів рослинного світу, крім тих, що включені до додатків CITES — шість місяців.	
Гірничий Закон України	
Стаття 20. Гірничошахтне устаткування та матеріали 

Гірничошахтне устаткування та матеріали допускаються органами гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду до застосування на гірничих підприємствах лише за наявності відповідного сертифіката.

Гірничошахтне устаткування та матеріали застосовуються згідно з нормативно-технічною документацією.	Стаття 20. Гірничошахтне устаткування та матеріали 

Гірничошахтне устаткування та матеріали допускаються органами гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду до застосування на гірничих підприємствах лише за наявності відповідного сертифіката та позитивного висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Гірничошахтне устаткування та матеріали застосовуються згідно з 
нормативно-технічною документацією.	
Закон України “Про перевезення небезпечних вантажів”	
Стаття 1. Визначення термінів 

Частина перша

У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються у такому значенні: 

Абзаци тринадцятий і чотирнадцятий

Відсутні.
	Стаття 1. Визначення термінів 

Частина перша

У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються у такому значенні: 

Абзаци тринадцятий і чотирнадцятий

вантажі підвищеної небезпеки — небезпечні вантажі, що можуть бути використані не за призначенням, а у терористичних цілях та, відповідно, призвести до серйозних наслідків таких, як масова загибель людей або великі руйнування. Перелік вантажів підвищеної небезпеки визначається згідно з міжнародними договорами України у сфері перевезення небезпечних вантажів;
Уповноважений (консультант, радник) з питань безпеки перевезень небезпечних вантажів — особа має дійсне свідоцтво (сертифікат) про підготовку уповноваженого з питань безпеки перевезень небезпечних вантажів, призначається на підприємстві, в установі, в організації або фізичною особою-підприємцем, які здійснюють вантажні операції з небезпечними вантажами, пакування, відправку, перевезення або одержання небезпечних вантажів, оформлення перевізних документів, короткострокове зберігання небезпечних вантажів на всіх етапах переміщення або виконують інші операції з такими вантажами, та основна задача якої полягає у сприянні запобіганню притаманній такого роду діяльності небезпеки для життя і здоров’я людей, майна та довкілля;	
Стаття 8. Права та обов'язки перевізника у сфері перевезення небезпечних вантажів

Частина друга

Абзац четвертий

у разі дорожнього перевезення розробити та погодити з відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, маршрути і режими перевезення небезпечних вантажів; забезпечити своєчасний огляд транспортних засобів у підрозділах відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та отримання відповідного свідоцтва про допуск до перевезення небезпечного вантажу; під час перевезення не відхилятися від узгодженого маршруту, додержуватися безпечних умов руху та постійно контролювати стан транспортного засобу і вантажу;	Стаття 8. Права та обов'язки перевізника у сфері перевезення небезпечних вантажів

Частина друга

Абзац четвертий

у разі дорожнього перевезення забезпечити своєчасний огляд транспортних засобів у підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху та, у встановлених законодавством випадках, отримання відповідного свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів; розроблювати та погоджувати з відповідним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, маршрути і режими перевезення вантажів підвищеної небезпеки та під час їх перевезення не відхилятися від узгодженого маршруту; додержуватися безпечних умов руху та постійно контролювати стан транспортного засобу і вантажу;	
Стаття 16. Компетенція відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, у сфері дорожнього перевезення небезпечних вантажів

До компетенції відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, у сфері дорожнього перевезення небезпечних вантажів належать: 
розробка і подання на затвердження Міністерству внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, нормативно-правових актів з питань дорожнього перевезення небезпечних вантажів; 
контроль за безпекою дорожнього руху під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, додержанням законодавства у зазначеній сфері, у тому числі за забезпеченням організації підготовки водіїв транспортних засобів та уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, прийманням іспитів та видачею відповідних свідоцтв установленого зразка, розробленням і видачею в установленому порядку погоджень маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів.	Стаття 16. Компетенція відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху у сфері дорожнього перевезення небезпечних вантажів

До компетенції відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху у сфері дорожнього перевезення небезпечних вантажів, належать:
розроблення і подання на затвердження Міністерства внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади в галузі транспорту нормативно-правових актів з питань дорожнього перевезення небезпечних вантажів;
контроль за безпекою дорожнього руху під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, додержанням законодавства в зазначеній сфері, у тому числі за забезпеченням організації підготовки водіїв транспортних засобів та уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, прийманням іспитів та видачею відповідних свідоцтв установленого зразка, розробленням і видачею в установленому порядку погоджень дорожнього перевезення небезпечних вантажів, огляд транспортних засобів, задіяних у перевезенні небезпечних вантажів та видача відповідного свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів.
Дорожнє перевезення вантажів підвищеної небезпеки здійснюється за погодженням, що видається перевізнику відповідним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів (далі – погодження) здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Подання перевізником заяви про одержання (переоформлення, анулювання) погодження, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) йому погодження здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху).
Погодження видається за заявою, в якій вказується маршрут руху, адреси і телефони відправника, перевізника та одержувача небезпечного вантажу, його кількість, термін перевезення та прізвище уповноваженого (відповідальної за перевезення особи).
До заяви додаються:
завірена перевізником копія свідоцтва про допуск водіїв транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів;
завірена перевізником копія свідоцтва про допуск транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів; 
письмові інструкції у разі аварії чи надзвичайної ситуації;
завірена перевізником копія чинного договору обов’язкового страхування відповідальності суб’єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечних вантажів.
Видача погодження здійснюється за плату, розмір якої встановлюється законом.
Переоформлення та анулювання погодження здійснюється на безоплатній основі.
Строк видачі погодження або надання відмови у його видачі становить 10 робочих днів з дати надходження заяви та документів, що додаються до заяви.
Підставами для відмови у видачі погодження є:
надані перевізником документи стосуються небезпечного вантажу, забороненого до перевезення автомобільним транспортом;
невірна класифікація небезпечного вантажу, щодо перевезення якого надані документи, яка не дозволяє визначити умови його перевезення;
заявлений до перевезення небезпечний вантаж не може перевозитись зазначеним у документах способом або за вказаним маршрутом;
проходження маршруту через комерційні або житлові райони, екологічно чутливі райони, промислові зони з небезпечними об’єктами або дорогами, що становлять серйозну фізичну небезпеку для учасників руху, а також по дорогах, рух якими транспортними засобами, указаними в поданих документах, заборонено;
перевізником не призначено уповноваженого з питань безпеки перевезень небезпечних вантажів.
Підставою для переоформлення погодження є заміна транспортного засобу або водія, що здійснює дорожнє перевезення небезпечного вантажу.
Переоформлення погодження здійснюється за заявою, до якої додається погодження, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого погодження становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Відповідний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України анулює погодження у разі звернення перевізника із заявою про анулювання погодження.
Відповідний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, який видав погодження, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання погодження з підстав:
встановлення факту надання в заяві та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
виявлення під час перевезення порушень, що можуть призвести до зруйнування або пошкодження доріг та вулиць, споруд на них, транспортних засобів або створити небезпеку для життя і здоров’я людей, довкілля, щодо яких відповідним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України, який видав погодження, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України про анулювання погодження видається перевізнику особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання погодження надсилається перевізнику не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія погодження припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Строк дії погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів становить дев’яносто календарних днів.
Усі спори, пов’язані з дорожнім перевезенням небезпечних вантажів, вирішуються в судовому порядку.	
Закон України “Про охорону атмосферного повітря”	
Стаття 11. Регулювання викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарних джерел 

Частина дев’ята

Перелік установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Частина дванадцята
Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.	Стаття 11. Регулювання викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарних джерел

Частина дев’ята

Перелік юридичних осіб, яким надається право на розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів для суб’єктів господарювання, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Частина дванадцята
Порядок проведення, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.	
Відсутня.	Стаття 111. Видача дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, безоплатно, відповідно до Закону України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Подання суб’єктом господарювання заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, а також надання (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) йому такого дозволу здійснюються в паперовій формі.
Для одержання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб’єкт господарювання заяву, до якої додаються:
документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин, оформлених відповідно до вимог, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища в паперовій та електронній формі;
завірена суб’єктом господарювання копія повідомлення місцевої державної адміністрації про наявність або відсутність зауважень громадськості щодо видачі суб’єкту господарювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Зазначений перелік документів є вичерпним.
Дії щодо одержання погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, необхідного для видачі дозволу, здійснюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища без залучення суб’єкта господарювання, в межах строку його видачі.
Видача або надання відмови у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища протягом тридцяти робочих днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами є:
подання суб’єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу;
виявлення в документах, поданих суб’єктом господарювання, недостовірних відомостей;
одержання негативних висновків центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо можливості видачі дозволу.
Переоформлення дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами становить п’ять робочих днів з дня одержання заяви про його переоформлення.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська, Севастопольська міські державні адміністрації, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища анулює дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, у разі звернення суб’єкта господарювання із заявою про анулювання дозволу.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська, Севастопольська міські державні адміністрації, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища звертаються до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, з підстав:
встановлення факту надання в заяві про видачу дозволу та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
провадження суб’єктом господарювання певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано дозвіл, із порушенням вимог законодавства, щодо яких центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, про анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами видається особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається суб’єкту господарювання не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через десять робочих днів з дня прийняття (винесення) рішення про його анулювання.	
Відсутня.	Стаття 112. Порядок внесення установ, організацій та закладів, які здійснюють розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для суб’єктів господарювання
Для включення юридичної особи до переліку установ, організацій та закладів, які здійснюють розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів для суб’єктів господарювання, необхідно подати такі документи:
заяву за довільною формою на бланку заявника;
відомості про юридичну особу, яка здійснює розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів для суб’єктів господарювання, за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища;
засвідчену копію витягу зі статуту, який підтверджує, що одним із видів діяльності є роботи з розробки документів, що обґрунтовують обсяги викидів для суб’єктів господарювання;
перелік розроблених за останні два роки матеріалів, що обґрунтовують обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (звіт з інвентаризації, документи, що обґрунтовують обсяги викидів) за виключенням юридичних осіб, які вносяться до переліку вперше;
дані про професійний і кваліфікаційний рівень керівника та працівників юридичної особи, необхідні для розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів, за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища (освітній рівень — повна вища освіта; освітньо-кваліфікаційний рівень — спеціаліст, магістр із зазначенням відповідних документів у відповідній галузі). Кількість працівників, які працюють в юридичній особі у відповідній галузі, не може бути менше ніж 5 осіб (без урахування керівників);
інформаційну довідку про наявність програм на персональних електронно-обчислювальних машинах, які використовуються під час розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря;
перелік нормативно-методичної документації, яка використовується під час розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами;
копію наказу про призначення відповідальних за проведення робіт з обґрунтування обсягів викидів для суб’єктів господарювання;
копії документів, що підтверджують наявність вимірювальної лабораторії, атестованої на проведення відповідних вимірювань (забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню та для яких затверджено методики вимірювання), що засвідчується свідоцтвом про атестацію.
При внесенні до Переліку юридичної особи, яка не займалась раніше відповідною роботою, проводиться після проходження працівниками такої організації курсів підвищення кваліфікації у відповідній сфері діяльності.
Зазначений перелік документів є вичерпним.
Внесення до переліку юридичних осіб, які здійснюють розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів для суб’єктів господарювання, провадиться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища безоплатно.
Строк розгляду документів, поданих для внесення юридичних осіб до переліку установ, організацій та закладів, які здійснюють розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів для суб’єктів господарювання, становить двадцять календарних днів з дня надходження документів до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Юридичні особи вносяться до переліку юридичних осіб, які здійснюють розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів для суб’єктів господарювання, строком на п’ять років. Зазначений строк може бути продовжено на п’ять років у разі надання юридичною особою матеріалів, що підтверджують відповідність її матеріально-технічної бази вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Про результати розгляду центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, повідомляє юридичній особі листом.
Центральний органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища розміщує перелік установ, організацій та закладів, які здійснюють розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів для суб’єктів господарювання на своєму офіційному сайті.
Підставами для прийняття рішення про відмову у внесенні юридичної особи до переліку установ, організацій та закладів, які здійснюють розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів для суб’єктів господарювання є:
виявлення недостовірних відомостей в документах, поданих заявником;
відсутність достатньої кваліфікації фахівців для здійснення такої діяльності відповідно до Порядку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища;
невідповідність матеріально-технічної бази заявника вимогам Порядку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища;
У разі відмови у включенні юридичної особи до переліку юридичних осіб, які здійснюють розроблення документів, що обґрунтовують обсяги викидів для суб’єктів господарювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, надсилає заявникові лист з обґрунтуванням такої відмови за підписом уповноваженої особи.	
Стаття 14. Регулювання викидів забруднюючих речовин і впливу фізичних та біологічних факторів на стан атмосферного повітря у разі відсутності нормативів 

Викиди забруднюючих речовин, для яких не встановлено відповідних нормативів екологічної безпеки, допускаються у виняткових випадках лише з дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, а до другої або третьої групи, - обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.	Стаття 14. Регулювання викидів забруднюючих речовин і впливу фізичних та біологічних факторів на стан атмосферного повітря у разі відсутності нормативів 

Виключити.	
Стаття 16. Регулювання діяльності, що впливає на погоду і клімат 

Діяльність, спрямована на штучні зміни стану атмосфери та атмосферних явищ у господарських цілях, може провадитися підприємствами, установами, організаціями та громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності тільки за дозволами, виданими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, або його територіальними органами, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Порядок погодження і видачі дозволів встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, скорочувати і в подальшому повністю припинити виробництво та використання хімічних речовин, що шкідливо впливають на озоновий шар, а також проводити роботу щодо зменшення викидів речовин, накопичення яких в атмосферному повітрі може призвести до негативних змін клімату.	Стаття 16. Регулювання діяльності, що впливає на погоду і клімат 

Виключити.

Суб’єкти господарювання та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, скорочувати і в подальшому повністю припинити виробництво та використання хімічних речовин, що шкідливо впливають на озоновий шар, а також проводити роботу щодо зменшення викидів речовин, накопичення яких в атмосферному повітрі може призвести до негативних змін клімату.	
Стаття 19. Виконання вимог до охорони атмосферного повітря під час видобування надр та проведення вибухових робіт

Видобування надр та вибухові  роботи  повинні  проводитися  з дотриманням  вимог  щодо  охорони  атмосферного повітря способами, 
погодженими із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
реалізацію   державної  політики  у  сфері  охорони  навколишнього 
природного  середовища,  центральним  органом виконавчої влади, що 
реалізує  державну  політику  у  сфері санітарного та епідемічного 
благополуччя   населення,  іншими  органами  виконавчої  влади  та 
органами місцевого самоврядування відповідно до закону.	Стаття 19. Виконання вимог до охорони атмосферного повітря під час видобування надр та проведення вибухових робіт

Видобування надр та вибухові  роботи  повинні  проводитися  з дотриманням  вимог  щодо  охорони  атмосферного повітря способами, 
погодженими із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує 
реалізацію   державної  політики  у  сфері  охорони  навколишнього 
природного  середовища,  іншими  органами  виконавчої  влади  та 
органами місцевого самоврядування відповідно до закону.	
Закон України “Про тваринний світ”	
Стаття 9. Основні вимоги та принципи охорони, раціонального використання і відтворення тваринного світу

Відсутня.	Стаття 9. Основні вимоги та принципи охорони, раціонального використання і відтворення тваринного світу

Частина друга

Порядок охорони, раціонального використання і відтворення тваринного світу у межах територій та об’єктів природно-заповідного фонду визначається відповідно до Закону України “Про природно-заповідний фонд України”, цього Закону та інших актів законодавства.	
Стаття 17. Спеціальне використання об'єктів тваринного світу 

Частина третя.

Спеціальне використання об'єктів тваринного світу здійснюється лише за відповідними дозволами чи іншими документами, що видаються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ця вимога поширюється також на власників чи користувачів земельними ділянками, на яких перебувають (знаходяться) об'єкти тваринного світу.

Відсутні.	Стаття 17. Спеціальне використання об'єктів тваринного світу 

Частина третя.

Спеціальне використання об'єктів тваринного світу здійснюється лише за відповідними дозволами, що видаються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ця вимога поширюється також на власників чи користувачів земельними ділянками, на яких перебувають (знаходяться) об'єкти тваринного світу.

Дозвіл на спеціальне використання об’єктів тваринного світу видається юридичній, фізичній особі, фізичній особі – підприємцю центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, – на використання об’єктів тваринного світу в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України (крім водних біоресурсів, об’єктів Червоної книги України) з науковою, культурно-освітньою, виховною та естетичною метою та переселенням, за наявності позитивних висновків органів, зазначених у частині дев’ятій цієї статті.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання об’єктів тваринного світу здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”. Видача (переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання об’єктів тваринного світу здійснюється безоплатно.
Подання юридичною, фізичною особою, фізичною особою – підприємцем заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання об’єктів тваринного світу, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) їй цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі.
Для одержання дозволу на спеціальне використання об’єктів тваринного світу юридична, фізична особа, фізична особа – підприємець подає заяву, у якій зазначається:
прізвище, ім’я та по батькові, місце проживання, номер телефону або факсу заявника – фізичної особи, фізичної особи – підприємця;
повне найменування, місцезнаходження, номер телефону або факсу заявника - юридичної особи;
прізвище, ім’я та по батькові особи (осіб), яка безпосередньо здійснюватиме використання (крім випадків використання окремих видів безхребетних тварин та регулювання чисельності тварин, що здійснюються шляхом залучення значної кількості виконавців);
прізвище, ім’я та по батькові особи (осіб), відповідальної за використання, в разі використання окремих видів безхребетних тварин та регулювання чисельності тварин, що здійснюються шляхом залучення значної кількості виконавців;
конкретні види (групи видів) диких тварин та інших об’єктів тваринного світу, а також намічені обсяги їх використання;
мета використання, обґрунтування потреби у його здійсненні;
місце і строки використання.
Зазначений перелік документів є вичерпним.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, протягом п’яти робочих днів з дня надходження документів, необхідних для видачі дозволу, надсилає їх копії до:
центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини – у разі відлову диких тварин з метою їх переселення у нові місця перебування;
центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення – у разі використання диких тварин та інших об’єктів тваринного світу з метою одержання лікувально-технічної сировини;
центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського та лісового господарства та користувачів відповідних мисливських угідь – у разі використання мисливських тварин з науковою, культурно-освітньою, виховною, естетичною метою, метою переселення тварин;
центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах управління зоною відчуження і зоною безумовного (обов’язкового) відселення – у разі використання тварин на територіях особливого статусу (зона безумовного (обов’язкового) відселення ЧАЕС, військові об’єкти); 
органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з охорони навколишнього природного середовища, обласних, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації в залежності від місця спеціального використання;
наукових установ і організацій – у разі спеціального використання диких тварин та інших об’єктів тваринного світу з науковою метою, яке здійснюватиметься окремими науковцями.
Органи виконавчої влади та наукові установи і організації, зазначені в частині дев’ятій цієї статті, зобов’язані протягом семи робочих днів з дня одержання копій документів надати безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, свої висновки щодо можливості видачі дозволу на спеціальне використання об’єктів тваринного світу.
На підставі одержаних висновків, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, протягом вісімнадцяти робочих днів надає дозвіл на спеціальне використання об’єктів тваринного світу або повідомлення про відмову у його видачі.
Дії щодо одержання висновків органів виконавчої влади, установ, зазначених у частині дев’ятій цієї статті, стосовно можливості/неможливості спеціального використання об’єктів тваринного світу, необхідних для отримання дозволу на спеціальне використання об’єктів тваринного світу, здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, без залучення особи, яка звернулася за одержанням дозволу, в межах строку його видачі.
Видача або надання повідомлення про відмову у видачі дозволу на спеціальне використання об’єктів тваринного світу здійснюється протягом тридцяти робочих днів з дня надходження документів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі дозволу на спеціальне використання об’єктів тваринного світу є:
подання заяви для одержання дозволу, оформленої з порушенням встановлених цим Законом вимог;
подання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу, згідно з установленим цим Законом переліком;
виявлення в документах, поданих для одержання дозволу, недостовірних відомостей;
негативний висновок органів виконавчої влади та/або наукових установ і організацій, зазначених у частині дев’ятій цієї статті.
Переоформлення дозволу на спеціальне використання об’єктів тваринного світу здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого дозволу становить п’ять робочих днів з дня одержання заяви про його переоформлення.
Анулювання дозволу на спеціальне використання об’єктів тваринного світу здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставах та умовах, встановлених частиною першою статті 19 цього Закону.
Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, про анулювання дозволу на спеціальне використання об’єктів тваринного світу видається протягом п’яти робочих днів з дня його прийняття. 
Дозвіл на спеціальне використання об’єктів тваринного світу видається строком на шість місяців.	
Стаття 19. Умови і підстави припинення права спеціального використання об'єктів тваринного світу 

Право спеціального використання об'єктів тваринного світу припиняється в разі: 
закінчення строку, на який було надано відповідний дозвіл чи інший документ на право їх використання; 
добровільної відмови підприємств, установ, організацій та громадян від використання об'єктів тваринного світу; 
припинення діяльності підприємств, установ, організацій та громадян, які використовували об'єкти тваринного світу; 
порушення встановленого законодавством порядку та умов спеціального використання об'єктів тваринного світу. 
Право використання об'єктів тваринного світу може бути також припинено на підставі рішення суду в разі систематичного невиконання підприємствами, установами, організаціями та громадянами встановлених законодавством правил, норм та інших вимог або договірних обов'язків щодо охорони, використання і відтворення об'єктів тваринного світу, а також в інших випадках, передбачених законом. 
Припинення права спеціального використання об'єктів тваринного світу здійснюється в порядку, визначеному законом. 
Припинення права спеціального використання об'єктів тваринного світу не звільняє підприємства, установи, організації та громадян від зобов'язань щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.	Стаття 19. Умови і підстави припинення права спеціального використання об’єктів тваринного світу

Право спеціального використання об’єктів тваринного світу припиняється в разі: 
закінчення строку, на який було надано відповідний дозвіл;
звернення юридичної, фізичної особи або фізичної особи – підприємця із заявою про анулювання відповідного дозволу.
Право використання об’єктів тваринного світу припиняється за рішенням суду в разі:
порушення юридичними або фізичними особами встановлених законодавством порядку та умов охорони, використання і відтворення тваринного світу щодо яких було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення;
встановлення факту надання в заяві про видачу відповідного дозволу та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається суб’єкту господарювання не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Припинення права спеціального використання об’єктів тваринного світу здійснюється в порядку, визначеному законом.
Припинення права спеціального використання об’єктів тваринного світу не звільняє юридичних або фізичних осіб від зобов’язань щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу	
Стаття 31. Добування (придбання) диких тварин з метою їх утримання і розведення у напіввільних умовах чи в неволі 

Частина друга

Тварини, вилучені з природного середовища за відповідним дозволом чи іншим документом та за визначену у встановленому законодавством порядку плату, є власністю підприємств, установ, організацій та громадян, яким цей дозвіл чи інший документ було видано.	Стаття 31. Добування (придбання) диких тварин з метою їх утримання і розведення у напіввільних умовах чи в неволі 

Частина друга

Тварини, вилучені з природного середовища за відповідним дозволом та за визначену у встановленому законодавством порядку плату, є власністю підприємств, установ, організацій та громадян, яким цей дозвіл було видано.	
Стаття 39. Охорона середовища існування, умов розмноження, шляхів міграції тварин

Частина дев’ята

Гідромеліоративні роботи та промислове рибальство у місцях, які за рішенням уповноважених органів виконавчої влади, що здійснюють управління та регулювання у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, визначені як такі, що мають особливе значення для перебування водноболотних птахів та напівводних ссавців (бобри, хохулі тощо), здійснюються за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань мисливського господарства та полювання.	Стаття 39. Охорона середовища існування, умов розмноження, шляхів міграції тварин

Частина дев’ята

Виключити	
Стаття 45. Розведення в неволі рідкісних та таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тварин 

Розведення в неволі рідкісних та таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тварин може дозволятися з метою їх збереження, охорони і відтворення насамперед, якщо цього неможливо досягнути в природних умовах, а також у науково-дослідних та інших цілях, які не мають наслідком скорочення чисельності цих тварин. 
Дозволи на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, які занесені до Червоної книги України, видає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. 
Для забезпечення збереження генетичного фонду рідкісних та таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тварин наукові установи й організації проводять дослідження з питань штучного розведення тварин, створюють центри та "банки" зберігання необхідного для цього генетичного матеріалу. Фінансування діяльності центрів та "банків" зберігання генетичного матеріалу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 42 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".	Стаття 45. Розведення в неволі рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тварин

Розведення в неволі рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тварин дозволяється з метою їх збереження, охорони і відтворення насамперед у разі, коли цього неможливо досягти в природних умовах, а також у науково-дослідних та інших цілях, які не мають наслідком скорочення чисельності цих тварин та здійснюється у порядку, встановленому Законом України “Про Червону книгу України”.

Для забезпечення збереження генетичного фонду рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тварин наукові установи та організації проводять дослідження з питань штучного розведення тварин, створюють центри та “банки” зберігання необхідного для цього генетичного матеріалу. Фінансування діяльності центрів та “банків” зберігання генетичного матеріалу здійснюється відповідно до статті 42 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”.	
Стаття 50. Переселення, акліматизація і схрещування диких тварин 

Переселення тварин у нові місця перебування, акліматизація нових для фауни України видів диких тварин, а також заходи щодо схрещування диких тварин допускаються в науково-дослідних і господарських цілях з урахуванням науково обгрунтованих експертних висновків з дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства. 
Самовільне переселення, акліматизація і схрещування диких тварин забороняються. 
Підприємства, установи, організації та громадяни, які утримують або розводять у напіввільних умовах чи в неволі диких тварин, а також свійських тварин, які можуть схрещуватися з дикими тваринами або заподіяти їм шкоду, зобов'язані вживати заходів до запобігання виходу цих тварин у природне середовище.	Стаття 50. Акліматизація і схрещування диких тварин

Акліматизація нових для фауни України видів диких тварин, а також заходи щодо схрещування диких тварин здійснюється в науково-дослідних і господарських цілях за наявності позитивних науково обґрунтованих експертних висновків Національної академії наук України.
Порядок акліматизації і схрещування диких тварин розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з Національною академією наук України.	
Стаття 53. Ввезення в Україну і вивезення за її межі об'єктів тваринного світу та знарядь їх добування

Ввезення в Україну і вивезення за її межі об'єктів тваринного світу, крім генетично модифікованих, здійснюються за правилами, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. 
Забороняється ввезення в Україну електроловильних систем (електровудок), монониткових (волосінних) сіток, мисливських капканів та інших засобів добування об'єктів тваринного світу, заборонених законом.	Стаття 53. Ввезення в Україну і вивезення за її межі об'єктів тваринного світу та знарядь їх добування

Ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів тваринного світу здійснюються юридичною особою або фізичною особою — підприємцем на підставі дозволу або сертифіката, які видаються:
центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, — щодо об’єктів тваринного світу (за винятком осетрових видів риб і виробленої з них продукції);
центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, — щодо осетрових видів риб і виробленої з них продукції.
На підставі дозволу або сертифіката здійснюється:
- імпорт (ввезення) в Україну та експорт (вивезення) за її межі зразків CITES, включених до додатка І Конвенції про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення (далі - CITES);
- експорт (вивезення) за межі України зразків CITES, включених до додатків ІІ і ІІІ CITES;
- реекспорт, інтродукція з моря зразків CITES, багаторазове переміщення через митний кордон України зразків CITES, які є частиною цирку, пересувної виставки.
Сертифікат видається з метою:
організації за межами України пересувних виставок об’єктів тваринного світу (сертифікат на пересувну виставку);
вивезення за межі України об’єктів тваринного світу, ввезених раніше з інших держав (реекспортний сертифікат);
ввезення в Україну об’єктів тваринного світу, добутих у морському середовищі, що не перебувають під юрисдикцією будь-якої держави (сертифікат на інтродукцію з моря);
засвідчення країни походження об’єктів тваринного світу, що належать до видів, зазначених у додатку III до CITES (сертифікат про походження);
засвідчення факту набуття права власності на об’єкт тваринного світу до набрання чинності CITES (преконвенційний сертифікат).
Дозвіл видається з метою здійснення імпорту (ввезення) в Україну та експорту (вивезення) за її межі об’єктів тваринного світу, включених до додатка I,II і III CITES.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу або сертифікату на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів тваринного світу здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням вимог CITES та особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Видача (переоформлення, анулювання) дозволу або сертифікату на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів тваринного світу здійснюється безоплатно.
Подання юридичною особою або фізичною особою – підприємцем заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу або сертифікату на ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів тваринного світу, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) такого дозволу або сертифікату здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів, зазначених у частині першій цієї статті).
Для одержання дозволу або сертифіката юридична особа або фізична особа – підприємець подає заяву, в якій зазначається:
прізвище, ім’я та по батькові, місце проживання, номер телефону або факсу заявника – для фізичної особи – підприємця;
найменування та місцезнаходження, номер телефону або факсу заявника – для юридичної особи;
прізвище, ім’я та по батькові, місце проживання, номер телефону або факсу експортера, імпортера об’єкта тваринного світу українською та англійською або французькою чи іспанською мовами – для фізичної особи – підприємця;
найменування та місцезнаходження, номер телефону або факсу експортера, імпортера об’єкта тваринного світу українською та англійською або французькою чи іспанською мовами –  для юридичної особи;
мета експорту, імпорту, реекспорту чи інтродукції з моря об’єкта тваринного світу (комерційне використання, наукові дослідження, циркові гастролі, поповнення колекції зоопарків, музеїв чи приватних осіб, мисливські трофеї тощо);
назва виду і роду тварини, до якого належить об’єкт тваринного світу, латинською (у разі, коли його латинська назва має синоніми, зазначається назва, за якою вид включений до додатків СITES) та українською мовами;
опис об’єкта тваринного світу (живі тварини із зазначенням у міру можливості статі, віку, номера мітки (у разі наявності), шкури, опудала, тушки, черепи, роги, ікла, ікра осетрових риб, інші частини, а також вироби з тварин) із зазначенням його кількості або ваги;
походження об’єкта тваринного світу (вилучення з природного середовища, народження в неволі або розведення у напіввільних умовах чи в неволі, імпорт з іншої країни, інтродукція з моря тощо);
спосіб набуття об’єкта тваринного світу у власність або володіння та користування;
строк здійснення імпорту, експорту, реекспорту чи інтродукції з моря об’єкта тваринного світу.
До заяви додаються документи, які відповідно до вимог CITES підтверджують походження об’єкта тваринного світу та законність набуття його у власність або користування.
У випадках, передбачених CITES, наукова установа, визначена Кабінетом Міністрів України (далі – науковий орган CITES України), робить висновок, чи загрожує імпорт, експорт, реекспорт чи інтродукція з моря об’єкта тваринного світу виживанню виду, до якого належить зазначений об’єкта тваринного світу.
Для отримання такого висновку центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, або центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, протягом п’яти робочих днів з дати отримання заяви, направляє заяву та документи, що до неї додаються, до відповідного наукового органу CITES України.
Науковий орган CITES України протягом п’ятнадцяти робочих днів після отримання документів надає висновок, чи загрожує імпорт, експорт, експорт, реекспорт чи інтродукція з моря об’єкта тваринного світу виживанню виду, до якого належить зазначений об’єкт тваринного світу, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, або центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства.
Дії щодо одержання висновку наукового органу CITES України, необхідного для отримання дозволу або сертифіката, здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, без залучення особи, яка звернулася за одержанням дозволу або сертифіката, в межах строку їх видачі.
Видача або надання відмови у видачі дозволу або сертифіката здійснюється протягом тридцяти робочих днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для їх видачі.
Строк розгляду документів продовжується до тридцяти робочих днів у разі, коли центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, або центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, необхідно отримати висновок наукового органу CITES України щодо ввезення в Україну або вивезення за її межі об’єктів тваринного світу відповідно до вимог CITES.
Підставами для відмови у видачі дозволу або сертифіката є:
подання заяви для одержання дозволу або сертифікату з порушенням вимог щодо її оформлення, встановлених цим законом;
подання юридичною особою, фізичною особою – підприємцем неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу або сертифіката;
виявлення в документах, поданих юридичною особою, фізичною особою – підприємцем, недостовірних відомостей;
негативний висновок наукового органу CITES України.
Переоформлення дозволу або сертифіката здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл або сертифікат, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого дозволу або сертифіката становить п’ять робочих днів з дня одержання заяви про його переоформлення.
Орган, який видав дозвіл або сертифікат, анулює його у разі звернення юридичної особи, фізичної особи – підприємця із заявою про анулювання дозволу або сертифіката.
Орган, який видав дозвіл або сертифікат, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу або сертифікату з підстав:
встановлення факту надання в заяві про видачу дозволу або сертифікату та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
порушення юридичною особою, фізичною особою – підприємцем вимог законодавства, що регулює ввезення в Україну і вивезення за її межі об’єктів тваринного світу, щодо яких органом, який видав дозвіл або сертифікат, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення органу, який видав дозвіл або сертифікат, про анулювання дозволу або сертифікату видається юридичній особі, фізичній особі — підприємцю особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу або сертифікату надсилається юридичній особі, фізичній особі — підприємцю не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу або сертифікату припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Строк дії дозволу або сертифіката обчислюється з дня його видачі та становить для:
вивезення за межі України зразків CITES - шість місяців;
ввезення зразків CITES, включених до Додатку І CITES - дванадцять місяців;
ввезення в Україну та вивезення за її межі зразків CITES, які є частиною цирку або пересувної виставки – дванадцять місяців (у разі, коли здійснюється одноразовий імпорт чи експорт, а також у разі їхнього реекспорту) та три роки (для зразків CITES, зареєстрованих в Адмiнiстративних органах України з питань виконання вимог CITES, визначених Кабінетом Міністрів України);
Забороняється ввезення в Україну електроловильних систем (електровудок), монониткових (волосінних) сіток, мисливських капканів та інших засобів добування об’єктів тваринного світу, заборонених законом.	
Закон України “Про Червону книгу України”	
Стаття 4. Об'єкти Червоної книги України

Об'єктами Червоної книги України є рідкісні і такі, що перебувають під загрозою зникнення, види тваринного і рослинного світу, які постійно або тимчасово перебувають (зростають) у природних чи штучно створених умовах у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони.

До Червоної книги України (рослинний світ) включаються рослини, гриби, водорості та непатогенні мікроорганізми, що не належать до тваринного світу.	Стаття 4. Об'єкти Червоної книги України

Об’єктами Червоної книги України є рідкісні і такі, що перебувають під загрозою зникнення, види тваринного і рослинного світу, їх популяції, рослинні і тваринні організми, які постійно або тимчасово перебувають (зростають) у природних умовах у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також їх органи, і частини і продукти життєдіяльності.
Виключити.	
Стаття 19. Умови спеціального використання об'єктів Червоної книги України

Спеціальне використання (добування, збирання) об'єктів Червоної книги України здійснюється у виняткових випадках лише у наукових і селекційних цілях, у тому числі для розмноження, розселення і розведення у штучно створених умовах, а також для відтворення популяцій за дозволом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі рішень Національної комісії з питань Червоної книги України, прийнятих відповідно до її повноважень. Спеціальне використання (добування, збирання) об'єктів Червоної книги України з метою отримання прибутку забороняється. 
Порядок видачі та форма дозволів на спеціальне використання (добування, збирання) об'єктів Червоної книги України визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.	Стаття 19. Умови спеціального використання об'єктів Червоної книги України

Спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України здійснюється у виняткових випадках лише у наукових і селекційних цілях, у тому числі для розмноження, розселення і розведення у штучно створених умовах, а також для відтворення популяцій з дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі рішення Національної комісії з питань Червоної книги України, за наявності позитивних висновків органів, зазначених у частині п’ятій цієї статті.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Видача (переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України здійснюється безоплатно.
Подання юридичною особою, фізичною особою – підприємцем заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) їй цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища).
Для одержання дозволу на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України юридична особа або фізична особа – підприємець подає заяву, в якій зазначається:
прізвище, ім’я та по батькові, місце проживання, номер телефону або факсу заявника – фізичної особи, фізичної особи – підприємця;
повне найменування, місцезнаходження, номер телефону або факсу заявника - юридичної особи;
прізвище, ім’я та по батькові особи (осіб), яка безпосередньо здійснюватиме використання ;
наукова назва виду українською та латинською мовами;
кількість або вага необхідних особин тварин, рослин та грибів, гнізд, яєць, плодів, насіння інших частин чи продуктів;
місце добування (збирання) – область, район, водойма, урочище, квартал, виділ тощо;
строки добування (збирання);
мета добування (збирання);
передбачений спосіб добування (збирання).
До заяви додаються:
обґрунтування наукової установи, яке містить характеристику місця перебування (зростання) об’єктів Червоної книги України, та рекомендації до нього;
картографічні дані;
стан популяції;
оцінку впливу запланованого вилучення на стан збереження їх природних популяцій;
допустимі обсяги вилучення.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, протягом п’яти робочих днів з дня надходження документів, необхідних для видачі дозволу, надсилає їх копії:
органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища щодо спеціального використання об’єктів Червоної книги на території Автономної Республіки Крим або відповідній обласній, Київській, Севастопольській міським державним адміністраціям;
установі природно - заповідного фонду щодо спеціального використання об’єктів Червоної книги на території та об’єктах природно-заповідного фонду (у разі необхідності добування, збирання об’єктів Червоної книги України на територіях заповідників, національних природних парків та інших установ природно-заповідного фонду України).
Органи виконавчої влади, установи, зазначені у частині п’ятій цієї статті, протягом п’ятнадцяти робочих днів після надходження документів, необхідних для видачі дозволу, розглядають надані матеріали і подають до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, висновки щодо доцільності/недоцільності вилучення об’єктів Червоної книги України.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, протягом десяти робочих днів після одержання висновків, розглядає документи, необхідні для видачі дозволу, і виносить їх на розгляд Національної комісії з питань Червоної книги України або готує вмотивовану відмову. 
Національна комісія з питань Червоної книги України розглядає документи, необхідні для видачі дозволу, і протягом тридцяти робочих днів надає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, рішення щодо спеціального використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України.
На підставі рішення Національної комісії з питань Червоної книги України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, протягом десяти робочих днів видає дозвіл на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України або відмову у його видачі.
Дії щодо одержання висновків органів виконавчої влади, установ, зазначених у частині п’ятій цієї статті, стосовно доцільності/недоцільності вилучення об’єктів Червоної книги України та рішення Національної комісії з питань Червоної книги України, необхідних для отримання дозволу на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України, здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, без залучення особи, яка звернулася за одержанням дозволу, в межах строку його видачі.
Видача або надання відмови у видачі дозволу на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги здійснюється протягом сімдесяти робочих днів з дня надходження документів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі дозволу на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України є:
подання заяви для одержання дозволу з порушенням вимог до її оформлення;
подання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу, згідно з установленим цим Законом переліком;
виявлення в документах, поданих для одержання дозволу, недостовірних відомостей;
негативне рішення Національної комісії з питань Червоної книги України щодо спеціального використання (добування, збирання) об’єктів, занесених до Червоної книги України.
Переоформлення дозволу на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого дозволу на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України становить п’ять робочих днів з дня одержання заяви про його переоформлення.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, анулює дозвіл на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України у разі звернення юридичної особи, фізичної особи – підприємця із заявою про анулювання дозволу. 
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України з підстав:
встановлення факту надання в заяві про видачу дозволу та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
виявлення за результатами здійснення заходів державного нагляду (контролю) фактів загрози існуванню об’єкта у разі різкого погіршення стану навколишнього природного середовища;
порушення юридичною особою, фізичною особою – підприємцем вимог законодавства щодо спеціального використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України.
Рішення органу, який видав дозвіл, про анулювання такого дозволу видається особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається юридичній особі, фізичній особі — підприємцю не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Дозвіл на спеціальне використання (добування, збирання) об’єктів Червоної книги України видається строком на шість місяців.	
Відсутня.	Стаття 191. Розведення у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України
Розведення у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, здійснюється юридичною особою, фізичною особою або фізичною особою – підприємцем з дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Видача (переоформлення, анулювання) зазначеного дозволу здійснюється безоплатно.
Подання юридичною особою, фізичною особою або фізичною особою – підприємцем заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) їй цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі.
Для одержання дозволу на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, юридична особа, фізична особа або фізична особа – підприємець подає заяву, у якій зазначається:
прізвище, ім’я та по батькові, місце проживання, номер телефону або факсу заявника - фізичної особи, фізичної особи – підприємця;
повне найменування, місцезнаходження, номер телефону або факсу заявника – юридичної особи;
назва виду і роду тварин (латинською та українською мовами), занесених до Червоної книги України, їх кількість;
мета розведення;
походження зразка (вилучення з природного середовища, народження або розведення в неволі або в напіввільних умовах, імпорт з іншої країни, інтродукція з моря тощо);
фактичне місце утримання диких тварин, занесених до Червоної книги України;
відомості про наявність персоналу, що має відповідну фахову кваліфікацію з питань біології тварин, що розводяться та утримуються.
До заяви додаються документи про походження та законність набуття у власність або користування тварин видів, занесених до Червоної книги України, які розводяться або планується для розведення у напіввільних умовах чи в неволі.
Видача або надання відмови у видачі дозволу на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, здійснюється протягом тридцяти календарних днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі дозволу на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, є:
подання юридичною, фізичною особою, фізичною особою – підприємцем неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу;
виявлення в документах, поданих юридичною або фізичною особою, недостовірних відомостей;
Підставою для переоформлення дозволу на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, є зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення дозволу на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого дозволу на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, анулює дозвіл на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, у разі звернення юридичної, фізичної особи, фізичної особи – підприємця із заявою про анулювання дозволу.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, з підстав:
встановлення факту надання в заяві про видачу дозволу та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
порушення юридичною, фізичною особою, фізичною особою – підприємцем вимог законодавства щодо розведення у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, щодо яких центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, щодо анулювання дозволу видається юридичній, фізичній особі, фізичній особі – підприємцю особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається юридичній особі, фізичній особі, фізичній особі — підприємцю не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Дозвіл на право займатися розведенням у напіввільних умовах чи в неволі видів тварин, занесених до Червоної книги України, видається строком на три роки.	
Закон України “Про державну експертизу землевпорядної документації”	
Стаття 35. Висновки державної експертизи 

Частина перша

Результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи.

Частини друга – тринадцята

Відсутня.

	Стаття 35. Висновки державної експертизи 

Частина перша

Результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи.

Частини друга – тринадцята

Видача (відмова у видачі, анулювання) висновку державної експертизи здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. 
Для одержання висновку державної експертизи замовник державної експертизи подає заяву, до якої додаються:
копія договору щодо розроблення документації із землеустрою (оцінки земель);
оригінал документації із землеустрою або документації з оцінки земель.
Видача або надання відмови у видачі висновку здійснюється протягом строку проведення державної експертизи.
Підставами для відмови у видачі висновку державної експертизи є:
подання неповного пакета документів, необхідних для одержання висновку, згідно із встановленим цим законом переліком;
виявлення в документах, поданих для одержання висновку, недостовірних відомостей.
Орган, що видав висновок державної експертизи, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання такого висновку з підстав:
встановлення факту надання в заяві про видачу висновку та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
виявлення обставин, що могли вплинути на об’єктивність оцінки висновку.
Рішення органу, який видав висновок, про анулювання такого висновку видається особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
…	
Стаття 37. Спростування висновків державної експертизи

Частина п’ята

Висновки державної експертизи можуть бути скасовані органом, який їх видав, у разі виявлення обставин, що могли вплинути на об'єктивність оцінки висновку.
…	Стаття 37. Спростування висновків державної експертизи

Частина п’ята

Виключити.

…	
Стаття 38. Оскарження рішень, прийнятих на підставі скасованих та визнаних недійсними висновків державної експертизи

Рішення, прийняті відповідними органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування на підставі висновків державної експертизи,  що  скасовані  або визнані недійсними,  можуть бути в установленому законом порядку оскаржені до суду.	Стаття 38. Оскарження рішень, прийнятих на підставі анульованих та визнаних недійсними висновків державної експертизи

Рішення, прийняті відповідними органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування на підставі висновків державної експертизи,  що  анульовані  або визнані недійсними,  можуть бути в установленому законом порядку оскаржені до суду.	
Закон України “Про благоустрій населених пунктів”	
Стаття 35. Технічна документація з питань благоустрою територій населених пунктів 

1. Технічна документація з питань благоустрою територій населених пунктів (проекти, схеми, карти, атласи тощо) розробляється з метою здійснення комплексу заходів з благоустрою територій, окремих об'єктів благоустрою, їх частин і може бути включена до правил благоустрою території відповідного населеного пункту. 

2. Технічна документація з питань благоустрою населених пунктів погоджується в установленому порядку та затверджується її замовником.	Стаття 35. Технічна документація з питань благоустрою територій населених пунктів 

1. Технічна документація з питань благоустрою територій населених пунктів (проекти, схеми, карти, атласи тощо) розробляється з метою здійснення комплексу заходів з благоустрою територій, окремих об'єктів благоустрою, їх частин і може бути включена до правил благоустрою території відповідного населеного пункту. 

2. Технічна документація з питань благоустрою населених пунктів затверджується її замовником.	
Закону України “Про автомобільні дороги”	
Стаття 37. Провадження виробничої діяльності на автомобільних дорогах

Будівництво споруд, об'єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та  виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюються згідно з  дозволом органів державного управління автомобільними дорогами та за попереднім погодженням з відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України в порядку, передбаченому законодавством України.
Органи державного управління автомобільними дорогами  видають за погодженням з відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України на платній основі дозволи на  розміщення, будівництво, реконструкцію та функціонування в межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Органи державного управління автомобільними дорогами у 30-денний строк приймають рішення про видачу дозволу на розміщення, будівництво, реконструкцію та функціонування в межах смуги відведення автомобільних доріг загального  користування об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, або про відмову у видачі такого дозволу.
Підставою для відмови у видачі та анулювання дозволу можуть бути:
попереднє визначення даної ділянки дороги для іншого об'єкта або споруди;
віднесення ділянки дороги до аварійно-небезпечної або місця чи ділянки концентрації дорожньо-транспортних пригод;
невідповідність місця розташування об'єкта дорожнього сервісу нормативним вимогам та планам розвитку інфраструктури дорожнього сервісу;
перспективні плани реконструкції або розширення автомобільної дороги, що призведе до демонтажу споруд.
Під час реконструкції та ремонту автомобільних доріг перенесення споруд і комунікацій об'єктів дорожнього сервісу в межах смуги відведення здійснюється за рахунок їх власника, про що інформують власника не пізніше ніж за один місяць до початку проведення робіт.
Усі спори, пов'язані з провадженням виробничої діяльності на автомобільних дорогах, вирішуються в судовому порядку.	Стаття 37. Виконання робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування

Розміщення споруд, об’єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій та виконання інших робіт (крім будівельних), які впливають на реалізацію програм розвитку дорожнього господарства, виникнення небезпечної дорожньої обстановки, на екологічний, санітарний та технічний стан доріг, у межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування, здійснюються на підставі дозволу, виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами за погодженням з відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Вичерпний перелік робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг, які потребують одержання дозволу, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Видача дозволів здійснюється на платній основі. Розмір плати за видачу дозволів становить 12,07 мінімальної заробітної плати, які сплачуються під час отримання дозволу. Переоформлення дозволу здійснюється на безоплатній основі.
Подання суб’єктом господарювання заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволу, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) йому цього дозволу здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами).
Для одержання дозволу суб’єкт господарювання подає заяву, до якої додаються:
копія документа, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій виконуватимуться роботи, а якщо суб’єкт господарювання не є власником або користувачем, – графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки;
передпроектні пропозиції (схема організації дорожнього руху, ескіз об'єкта із зазначенням його габаритів);
комп'ютерний макет місця із фрагментом місцевості (розміри не менш ніж 6x9 см).
Перелік документів, які подаються заявником для отримання дозволу, є вичерпним.
Дії щодо одержання погодження центрального органу виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки дорожнього руху, необхідного для видачі дозволу, здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами, без залучення суб’єкта господарювання, в межах строку його видачі.
Видача або надання відмови у видачі дозволу здійснюється протягом тридцяти робочих днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі дозволу є:
подання суб’єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу;
виявлення в документах, поданих суб’єктом господарювання, недостовірних відомостей;
раніше виданий дозвіл для розміщення споруд, об'єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій та виконання інших робіт (крім будівельних) на вказаній земельній ділянці, визначених частиною першою цієї статті;
віднесення ділянки дороги до аварійно-небезпечної або місця чи ділянки концентрації дорожньо-транспортних пригод;
невідповідність місця розташування об'єкта, споруди або виконання робіт, які не відповідають вимогам Державних будівельних норм, Національних стандартів та планів розвитку автомобільних доріг загального користування, визначених Кабінетом Міністрів України;
у разі встановлення за результатами перевірки порушення умов, визначених відповідним дозволом;
погіршення умов безпеки дорожнього руху, видимості на дорозі, затемнення або зниження ефективності сприймання дорожніх знаків, світлофорів та інших технічних засобів організації дорожнього руху, створення звукових ефектів, що негативно впливатимуть на умови руху, засліплення учасників дорожнього руху, ускладнення руху пішоходів;
зменшення габаритів шляхопроводів та інших інженерних споруд.
Підставами для переоформлення дозволу є:
набуття права власності на об’єкт, на розміщення якого надавався дозвіл, іншою особою або передача його в оренду;
зміна адресної прив’язки об’єкта, на розміщення якого надавався дозвіл, у зв’язку зі зміною індексу та/або назви автомобільної дороги загального користування.
Переоформлення дозволу здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого дозволу становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Підстави для анулювання дозволу визначаються Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності ”.
Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами, про анулювання дозволу видається суб’єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається суб’єкту господарювання не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Строк дії дозволу становить п’ять років.
Під час реконструкції та ремонту автомобільних доріг перенесення споруд і комунікацій об’єктів дорожнього сервісу в межах смуги відведення здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах автомобільного, залізничного, морського та річкового транспорту, за рахунок їх власника з подальшим їх розміщенням на земельних ділянках, які перебувають у власності чи користуванні цих власників, про що орган управління автомобільних доріг загального користування інформує власника не пізніше ніж за один місяць до початку проведення робіт. 
Спори, що виникають під час провадження виробничої діяльності в межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування, вирішуються у судовому порядку.	
Закону України “Про особливості державного регулювання діяльності суб’єктів підприємницької діяльності, пов’язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів”	
Стаття 3. Підтвердження походження лісо- та пиломатеріалів

Реалізація за межі митної території України в митному режимі експорту суб'єктами підприємницької діяльності лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, крім передбачених статтями 2 та 21 цього Закону, допускається за наявності сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів.
Порядок видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів затверджується Кабінетом Міністрів України.
Сертифікати про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів видаються підприємствами - постійними лісокористувачами разом з товарно-транспортною накладною.
Особи, винні в порушенні порядку видачі та обігу сертифікатів про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, несуть відповідальність згідно із законом.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, забезпечує ведення електронного переліку виданих сертифікатів та його розміщення на своєму офіційному веб-сайті.
Право на експорт певної партії лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, крім передбачених статтями 2 та 21 цього Закону, має суб'єкт підприємницької діяльності, що отримав сертифікат про походження на відповідну партію лісо- або пиломатеріалів.
Митні органи України здійснюють митне оформлення експорту лісо- та пиломатеріалів, крім передбачених статтями 2 та 21 цього Закону, за умови подання експортером разом з іншими необхідними документами сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів.
Після митного оформлення товарів копія сертифіката про походження  лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів вилучається  і  зберігається  митницею разом  з  іншими  документами, що стосуються цієї   експортної операції.
Сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів не може передаватися іншим суб'єктам підприємницької діяльності для подальшої реалізації лісоматеріалів на внутрішньому ринку України.	Стаття 3. Підтвердження походження лісо- та пиломатеріалів

Реалізація за межі митної території України в митному режимі експорту суб'єктами підприємницької діяльності лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, крім передбачених статтями 2 та 21 цього Закону, допускається за наявності сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, видача (переоформлення, анулювання) якого здійснюється безоплатно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності” в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Подання суб’єктом господарювання заяви про одержання (переоформлення, анулювання) сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) йому цього сертифіката здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства).
Для одержання сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів суб’єкт господарювання подає заяву, до якої додаються копії (з обов’язковим пред’явленням оригіналу) товарно-транспортної або залізничної накладної про придбання лісо- та пиломатеріалів, або лісорубного квитка (для постійних лісокористувачів).
Видача або надання відмови у видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів здійснюється протягом трьох днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів є:
подання суб’єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів;
виявлення в документах, поданих суб’єктом господарювання, недостовірних відомостей;
невідповідність обсягів пиломатеріалів, що експортуються, придбаній кількості лісоматеріалів, з яких вони виготовлені, враховуючи середньозважені норми витрат сировини на їх виготовлення.
Переоформлення сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів здійснюється за заявою, до якої додається сертифікат, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, анулює сертифікат про походження лісоматеріалів у разі звернення суб’єкта господарювання із заявою про анулювання дозволу.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів у разі встановлення факту надання суб’єктом господарювання в заяві про видачу сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів і документах, що додаються до неї, недостовірної інформації.
Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, про анулювання сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів видається суб’єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання дозволу надсилається суб’єкту господарювання не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через тридцять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів видається на кожну партію лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, оформлену одним товаросупровідним документом, і діє протягом шістдесяти календарних днів з дня його видачі.
Право на експорт певної партії лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, крім передбачених статтями 2 та 21 цього Закону, має суб’єкт підприємницької діяльності, що отримав сертифікат про походження на відповідну партію лісо- або пиломатеріалів.
Забороняється передача сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів іншим суб’єктам господарювання для подальшої реалізації лісоматеріалів на внутрішньому ринку України.	
Закон України “Про карантин рослин”	
Стаття 29. Контроль за переміщенням об'єктів регулювання

Об'єкти регулювання, включені до переліку об'єктів регулювання для цілей контролю за переміщенням територією України, переміщуються територією України за наявності карантинного сертифіката у випадках:
вивезення об'єктів регулювання з карантинної зони;
транспортування імпортованих об'єктів регулювання, які зберігалися, перепаковувалися, розділялися на частини, змішувалися з іншими вантажами. 
Карантинний сертифікат видається державним фітосанітарним інспектором не раніше, ніж за 14 діб до дати переміщення об'єктів регулювання територією України на підставі проведених фітосанітарних процедур. Карантинний сертифікат видається державним фітосанітарним інспектором у разі відсутності підстав для відмови, передбачених цією статтею. Карантинний сертифікат також може видаватися на рослини, продукти рослинного походження, місця зберігання, упаковки, засоби перевезення, контейнери, ґрунт та будь-які інші організми, об'єкти або матеріали, здатні переносити чи поширювати регульовані шкідливі організми, не включені до переліку об'єктів регулювання для цілей контролю за переміщенням територією України, за запитом особи, яка здійснює переміщення вантажу з такими об'єктами.
Державний фітосанітарний інспектор зобов'язаний видати заявнику карантинний сертифікат або прийняти рішення про відмову у його видачі протягом 24 годин після завершення завантаження транспортного засобу. Завершення завантаження транспортного засобу фіксується шляхом направлення власником вантажу або уповноваженою ним особою письмового повідомлення про початок завантаження транспортного засобу до відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, із зазначенням інформації про транспортний засіб, вантаж, запланований час та дату завершення завантаження.
Рішення про відмову у видачі карантинного сертифіката надається особі у письмовій формі. 
Підставами для прийняття рішення про відмову у видачі карантинного сертифіката є: 
невідповідність об'єктів регулювання вимогам фітосанітарних заходів; 
виявлення зараження об'єктів регулювання регульованими шкідливими організмами; 
відсутність реєстрації особи, передбаченої статтею 27 цього Закону; 
невідповідність наявних об'єктів регулювання, заявлених особою для переміщення територією України; 
невиконання розпоряджень державного фітосанітарного інспектора щодо застосування фітосанітарних заходів; 
відсутність оплати за видачу карантинного сертифіката. 
Виключними підставами для анулювання карантинного сертифіката є:
порушення особою вимог фітосанітарних заходів, які визначені у карантинному сертифікаті; 
повідомлення особи про втрату карантинного сертифіката; 
пошкодження карантинного сертифіката, що не дає можливості визначити фітосанітарний стан об'єктів регулювання; 
підробка карантинного сертифіката. 
Порядок оформлення карантинних сертифікатів визначається Кабінетом Міністрів України. 
Плата за видачу карантинного сертифіката справляється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Особа, яка в установленому порядку надала державному фітосанітарному інспектору усі необхідні документи та провела оплату і не отримала у визначені терміни рішення про видачу або відмову у видачі карантинного сертифіката, має право здійснити задеклароване переміщення об'єктів регулювання. 
Об'єкти регулювання можуть переміщуватися в межах та за межі зони, вільної від регульованих шкідливих організмів, без наявності карантинного сертифіката.
Рішення про відмову у видачі карантинного сертифіката може бути оскаржено до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, або до суду. 
Заява про оскарження рішення про відмову у видачі карантинного сертифіката подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, у строк, що не перевищує 10 днів після одержання відповідного рішення. Заява розглядається не пізніше двох робочих днів після її подання.
Про результати розгляду заявник повідомляється у письмовій формі.	Стаття 29. Контроль за переміщенням об'єктів регулювання

Об’єкти регулювання, включені до переліку об’єктів регулювання для цілей контролю за переміщенням територією України, переміщуються територією України за наявності карантинного сертифіката у випадках:
вивезення особою об’єктів регулювання з карантинної зони;
транспортування особою імпортованих об’єктів регулювання, які зберігалися, перепаковувалися, розділялися на частини, змішувалися з іншими вантажами.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) особі карантинного сертифіката здійснюється в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Подання особою заяви про одержання (переоформлення, анулювання) карантинного сертифіката, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) цього сертифіката здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин).
Розмір плати за видачу карантинного сертифікату становить 0,033 мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється видача документа.
Для одержання карантинного сертифіката особа подає заяву, до якої додається копія документа, що підтверджує внесення плати за видачу карантинного сертифіката.
Карантинний сертифікат видається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, не раніше, ніж за 14 діб до дати переміщення об'єктів регулювання територією України на підставі проведених фітосанітарних процедур, у разі відсутності підстав для відмови, передбачених цією статтею. Карантинний сертифікат також може видаватися на рослини, продукти рослинного походження, місця зберігання, упаковки, засоби перевезення, контейнери, ґрунт та будь-які інші організми, об’єкти або матеріали, здатні переносити чи поширювати регульовані шкідливі організми, не включені до переліку об’єктів регулювання для цілей контролю за переміщенням територією України, за запитом особи, яка здійснює переміщення вантажу з такими об’єктами.
Видача або надання відмови у видачі карантинного сертифіката здійснюється протягом 24 годин після завершення завантаження транспортного засобу. Завершення завантаження транспортного засобу фіксується шляхом направлення власником вантажу або уповноваженою ним особою повідомлення про початок завантаження транспортного засобу в паперовому або електронному вигляді до відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, із зазначенням інформації про транспортний засіб, вантаж, запланований час та дату завершення завантаження.
Підставами для відмови у видачі карантинного сертифіката є:
подання неповного пакета документів, необхідних для одержання карантинного сертифіката;
виявлення в заяві, поданій для одержання карантинного сертифіката, недостовірних відомостей;
невідповідність об’єктів регулювання вимогам фітосанітарних заходів;
виявлення зараження об’єктів регулювання регульованими шкідливими організмами;
відсутність реєстрації особи, передбаченої статтею 27 цього Закону; 
невідповідність наявних об’єктів регулювання, заявлених особою для переміщення територією України;
невиконання розпоряджень територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, щодо застосування фітосанітарних заходів;
Підставою для переоформлення карантинного сертифіката є зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення карантинного сертифіката здійснюється безоплатно, за заявою, до якої додається документ, що підлягає переоформленню. Видача переоформленого карантинного сертифіката здійснюється у строк, що не перевищує один робочий день з дня подачі заяви про його переоформлення.
Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, анулює карантинний сертифікат у разі звернення особи із заявою про анулювання карантинного сертифіката.
Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання карантинного сертифіката з підстав:
встановлення факту надання в документах, необхідних для видачі карантинного сертифіката, недостовірної інформації;
провадження особою діяльності, на яку отримано карантинний сертифікат, із порушенням вимог законодавства, щодо яких територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення;
порушення особою вимог фітосанітарних заходів, які визначені у карантинному сертифікаті;
підробка карантинного сертифіката.
Рішення територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, про анулювання карантинного сертифікату видається особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання карантинного сертифікату надсилається особі не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія карантинного сертифікату припиняється через десять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Карантинний сертифікат видається строком на чотирнадцять календарних днів.
Особа, яка в установленому порядку подала заяву і не отримала у визначені строки рішення про видачу або відмову у видачі карантинного сертифіката, має право здійснити задеклароване переміщення об’єктів регулювання. 
Об’єкти регулювання можуть переміщуватися в межах та за межі зони, вільної від регульованих шкідливих організмів, без наявності карантинного сертифіката.
Рішення про відмову у видачі карантинного сертифіката може бути оскаржено до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері карантину рослин, або до суду.
Заява про оскарження рішення про відмову у видачі карантинного сертифіката подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, у строк, що не перевищує десяти днів після одержання відповідного рішення. Заява розглядається не пізніше двох робочих днів після її подання.
Про результати розгляду заявник повідомляється у письмовій формі.	
Стаття 46. Фітосанітарний контроль вантажів з об'єктами регулювання, що експортуються, імпортуються або реекспортуються

Імпорт, експорт, реекспорт об'єктів регулювання, включених до переліку об'єктів регулювання для цілей імпорту, експорту та реекспорту, здійснюється в супроводі оригіналу фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт та/або іншої документації за запитом країни призначення.
Фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт видається державним фітосанітарним інспектором не раніше, ніж за 14 діб до дати переміщення об'єктів регулювання на підставі проведених фітосанітарних процедур. Фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт також може видаватися на рослини, продукти рослинного походження, місця зберігання, упаковки, засоби перевезення, контейнери, ґрунт та будь-які інші організми, об'єкти або матеріали, здатні переносити чи поширювати регульовані шкідливі організми, не включені до переліку об'єктів регулювання для цілей імпорту, експорту та реекспорту, за запитом особи, яка здійснює переміщення вантажу з такими об'єктами.
Державний фітосанітарний інспектор зобов'язаний видати заявнику фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт чи прийняти рішення про відмову у його видачі протягом 24 годин після завершення завантаження транспортного засобу. Завершення завантаження транспортного засобу фіксується шляхом направлення власником вантажу або уповноваженою ним особою письмового повідомлення про початок завантаження транспортного засобу до відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, із зазначенням інформації про транспортний засіб, вантаж, запланований час та дату завершення завантаження.
Рішення про відмову у видачі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт надається особі у письмовій формі. 
Підставами для прийняття рішення про відмову у видачі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт є: 
невідповідність об'єктів регулювання вимогам фітосанітарних заходів; 
виявлення зараження об'єктів регулювання регульованими шкідливими організмами з урахуванням вимог країни імпортера; 
відсутність реєстрації особи, передбаченої статтею 27 цього Закону; 
невідповідність наявних об'єктів регулювання заявленим особою для переміщення; 
невиконання розпоряджень державного фітосанітарного інспектора щодо застосування фітосанітарних заходів; 
відсутність оплати за видачу фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт. 
Підставами для анулювання фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт є: 
повідомлення особи про втрату фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт; 
зміна способу транспортування або транспортного засобу; 
підробка фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт; 
пошкодження фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт, що не дає можливості визначити фітосанітарний стан об'єктів регулювання. 
Порядок оформлення фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт визначається Кабінетом Міністрів України. 
Плата за видачу фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт справляється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Рішення про відмову у видачі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт може бути оскаржено до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, або до суду. 
Заява про оскарження рішення про відмову у видачі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, у строк, що не перевищує 10 днів після одержання відповідного рішення. Заява розглядається не пізніше двох робочих днів після її подання.
Про результати розгляду заявник повідомляється у письмовій формі. 
Особа, яка в установленому порядку надала державному фітосанітарному інспектору всі необхідні документи та здійснила оплату і не отримала у визначені терміни рішення про видачу або відмову у видачі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт, має право здійснити задеклароване переміщення об'єктів регулювання та отримати відшкодування шкоди, завданої внаслідок неотримання такого рішення.
Фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт повинен мати серійний номер та відповідати типовим сертифікатам міжнародних організацій і в разі потреби містити додаткову декларацію, визначену країною призначення.	Стаття 46. Фітосанітарний контроль вантажів з об'єктами регулювання, що експортуються, імпортуються або реекспортуються

Імпорт, експорт, реекспорт об’єктів регулювання, включених до переліку об’єктів регулювання для цілей імпорту, експорту та реекспорту, здійснюється в супроводі оригіналу фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт та/або іншої документації за запитом країни призначення.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) особі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт здійснюється територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Подання особою заяви про одержання (переоформлення, анулювання) фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) їй таких сертифікатів здійснюються в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин).
Розмір плати за видачу фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт становить 0,039 мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється видача документа.
Для одержання фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт особа подає заяву, до якої додається копія документа, що підтверджує внесення плати за видачу фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт.
Фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт видається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства не раніше, ніж за 14 діб до дати переміщення об’єктів регулювання на підставі проведених фітосанітарних процедур. Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, зобов’язаний видати заявнику фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт чи прийняти рішення про відмову у його видачі протягом 24 годин після завершення завантаження транспортного засобу. Завершення завантаження транспортного засобу фіксується шляхом направлення власником вантажу або уповноваженою ним особою письмового повідомлення про початок завантаження транспортного засобу в паперовому або електронному вигляді до відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, із зазначенням інформації про транспортний засіб, вантаж, запланований час та дату завершення завантаження.
Фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт також може видаватися на рослини, продукти рослинного походження, місця зберігання, упаковки, засоби перевезення, контейнери, ґрунт та будь-які інші організми, об'єкти або матеріали, здатні переносити чи поширювати регульовані шкідливі організми, не включені до переліку об'єктів регулювання для цілей імпорту, експорту та реекспорту, за запитом особи, яка здійснює переміщення вантажу з такими об'єктами.
Підставами для відмови у видачі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт є:
подання неповного пакета документів, необхідних для одержання фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт;
виявлення в документах, поданих для одержання фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт, недостовірних відомостей;
невідповідність об’єктів регулювання вимогам фітосанітарних заходів;
виявлення зараження об’єктів регулювання регульованими шкідливими організмами з урахуванням вимог країни імпортера;
відсутність реєстрації особи, передбаченої статтею 27 цього Закону;
невідповідність наявних об’єктів регулювання заявленим особою для переміщення;
невиконання розпоряджень територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, щодо застосування фітосанітарних заходів.
Рішення про відмову у видачі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт може бути оскаржено до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, або до суду.
Заява про оскарження рішення про відмову у видачі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, у строк, що не перевищує десяти робочих днів після одержання відповідного рішення. Заява розглядається не пізніше одного робочого дня після її подання.
Про результати розгляду заявник повідомляється у письмовій формі.
Особа, яка в установленому порядку надала державному фітосанітарному інспектору всі необхідні документи та здійснила оплату і не отримала у визначені терміни рішення про видачу або відмову у видачі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт, має право здійснити задеклароване переміщення об'єктів регулювання та отримати відшкодування шкоди, завданої внаслідок неотримання такого рішення.
Фітосанітарнй сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт повинен мати серійний номер та відповідати типовим сертифікатам міжнародних організацій і в разі потреби містити додаткову декларацію, визначену країною призначення.
Підставами для переоформлення фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт є зміна даних про імпортера без зміни країни імпортера або зміна пункту увезення без зміни країни увезення, а також зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт здійснюється безоплатно, за заявою, до якої додається документ, що підлягає переоформленню. Видача переоформленого фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт здійснюється у строк, що не перевищує один робочий день з дня подачі заяви про його переоформлення.
Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, анулює фітосанітарний сертифікат або фітосанітарний сертифікат на реекспорт з таких підстав:
звернення особи із заявою про анулювання фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт;
зміна способу транспортування або транспортного засобу.
Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт з підстав:
встановлення факту надання в документах, необхідних для видачі фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт, недостовірної інформації;
підробка фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт.
Рішення територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, про анулювання фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт видається особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт надсилається особі не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт припиняється через десять календарних днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.
Строк дії фітосанітарного сертифіката та фітосанітарного сертифіката на реекспорт на території України становить чотирнадцять календарних днів.	
Закон України “Про захист тварин від жорстокого поводження”	
Стаття 20. Правила поводження з мисливськими тваринами при полюванні на них 

При видачі дозволу на добування мисливських тварин визначається спосіб добування і його відповідність вимогам цього Закону.	Стаття 20. Правила поводження з мисливськими тваринами при полюванні на них 

При видачі дозволу на добування мисливських тварин, що видається відповідно до Закону України “Про мисливське господарство та полювання”, визначається спосіб добування і його відповідність вимогам цього Закону.	
Стаття 26. Правила поводження з тваринами, що використовуються в наукових експериментах, тестуванні, навчальному процесі, виробництві біологічних препаратів

Частина третя

Робота з експериментальними тваринами може проводитися за наявності дозволу на проведення такого виду діяльності, що видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері наукової діяльності.

…	Стаття 26. Правила поводження з тваринами, що використовуються в наукових експериментах, тестуванні, навчальному процесі, виробництві біологічних препаратів

Частина третя

Робота з експериментальними тваринами з дослідною (науково-дослідною) метою проводиться науковими установами, підприємствами, організаціями та вищими навчальними закладами, які мають у своєму розпорядженні вольєри, біологічні клініки (віварії) або розплідники та включені в установленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, у сфері захисту тварин від жорстокого поводження, порядку до переліку наукових установ, підприємств, організацій, вищих навчальних закладів, які проводять досліди на тваринах. Відповідальність за організацію роботи з експериментальними тваринами та її результати покладається на наукову установу, підприємство, організацію, вищий навчальний заклад.
…	
Стаття 28. Державне управління у сфері захисту тварин від жорстокого поводження

Управління у сфері захисту тварин від жорстокого поводження в межах своєї компетенції здійснюють:
центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища;
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища;
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів;
центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері ветеринарної медицини;
центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки;
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти і науки;
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини;
інші центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування.	Стаття 28. Державне управління у сфері захисту тварин від жорстокого поводження

Управління у сфері захисту тварин від жорстокого поводження в межах своєї компетенції здійснюють:
центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища;
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища;
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів;
центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері ветеринарної медицини;
центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки;
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері наукової діяльності; 
центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини;
інші центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування.	
Стаття 31. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти і науки, у сфері захисту тварин від жорстокого поводження

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти і науки, у сфері захисту тварин від жорстокого поводження належать:

контроль за дотриманням вимог цього Закону під час проведення наукових експериментів; 

затвердження переліку наукових установ, які мають право проводити досліди на тваринах; 

видача дозволів на проведення наукових експериментів над тваринами; 

здійснення інших повноважень у сфері захисту тварин від жорстокого поводження відповідно до своєї компетенції.	Стаття 31. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері наукової діяльності, у сфері захисту тварин від жорстокого поводження

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері наукової діяльності, у сфері захисту тварин від жорстокого поводження належать:

Виключити.

складення переліку наукових установ, підприємств, організацій, вищих навчальних закладів, які проводять досліди на тваринах, та внесення до нього змін;

Виключити.

здійснення інших повноважень у сфері захисту тварин від жорстокого поводження відповідно до своєї компетенції.	
Стаття 311. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, у сфері захисту тварин від жорстокого поводження

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, у сфері захисту тварин від жорстокого поводження належить:
установлення порядку проведення наукових дослідів, експериментів на тваринах;
Відсутня.

затвердження альтернативних методів та об'єктів для отримання наукових даних;
здійснення інших повноважень у сфері захисту тварин від жорстокого поводження відповідно до своєї компетенції.	Стаття 311. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, у сфері захисту тварин від жорстокого поводження

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, у сфері захисту тварин від жорстокого поводження належить:
установлення порядку проведення наукових дослідів, експериментів на тваринах;
затвердження порядку складення переліку наукових установ, підприємств, організацій, вищих навчальних закладів, які проводять досліди на тваринах, та внесення до нього змін;
затвердження альтернативних методів та об'єктів для отримання наукових даних;
здійснення інших повноважень у сфері захисту тварин від жорстокого поводження відповідно до своєї компетенції.	
Закон України “Про ветеринарну медицину”	
Стаття 32. Видача відповідних ветеринарних документів

Частини п’ята – восьма

5. Видача відповідних ветеринарних документів здійснюється на платній основі відповідно до статті 99 цього Закону. 
6. Рішення про видачу або відмову у видачі ветеринарних документів приймається не пізніше ніж через місяць з дати надходження документів на розгляд. 
7. Підставою для відмови у видачі та анулювання ветеринарних документів є: 
1) недотримання ветеринарно-санітарних заходів, передбачених законодавством; ускладнення епізоотичної ситуації на відповідній території, потужності (об'єкті); 
2) неможливість безпосереднього огляду об'єкта державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду; 
3) відсутність документального підтвердження епізоотичного благополуччя місцевості походження та ветеринарно-санітарного стану об'єктів; відсутність необхідної ветеринарної обробки тварин, їх карантинування, відповідних досліджень та/або експертного висновку. 
8. Порядок видачі ветеринарних документів установлюється Департаментом за погодженням із спеціально уповноваженим органом з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності.	Стаття 32. Видача відповідних ветеринарних документів

Частини п’ята – одинадцята

5. Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) юридичній або фізичній особі, фізичній особі — підприємцю ветеринарних документів здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Для одержання ветеринарних документів юридична або фізична особа, фізична особа — підприємець подає в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційні системи державних органів ветеринарної медицини) заяву, до якої додаються експертні висновки державних лабораторій ветеринарної медицини.
6. Підставою для видачі ветеринарних документів є безпосередній огляд об’єкта. Ветеринарні документи дійсні для пред’явлення до відправлення протягом п’яти календарних днів і до кінця транспортування й строків реалізації об’єкта при дотриманні умов зберігання та правил перевезення.
7. Розмір плати за видачу відповідних ветеринарних документів (крім видачі ліцензованими та уповноваженими лікарями ветеринарної медицини суб'єктів господарювання незалежно від форми власності) становить:
для міжнародних ветеринарних сертифікатів (для держав — членів СНД — ветеринарних свідоцтв за формами № 1, 2 і 3) при переміщенні за межі України - 0,0129 мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється видача документа;
для ветеринарних довідок — при переміщенні в межах району (крім харчових продуктів тваринного походження для споживання людиною) - 0,0126 мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється видача документа;
ветеринарних свідоцтв (для України — за формами № 1 і 2) — при переміщенні за межі території Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, районів, міст (крім харчових продуктів тваринного походження для споживання людиною) - 0,0157 мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється видача документа.
8. Видача або надання відмови у видачі ветеринарних документів здійснюється протягом одного календарного дня з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі.
Підставами для відмови у видачі ветеринарних документів є:
подання юридичною або фізичною особою, фізичною особою – підприємцем неповного пакета документів, необхідних для одержання ветеринарних документів; 
виявлення в документах, поданих юридичною або фізичною особою, фізичною особою – підприємцем недостовірних відомостей;
недотримання ветеринарно-санітарних заходів, передбачених законодавством;
неможливість безпосереднього огляду об’єкта державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду;
відсутність необхідної ветеринарної обробки тварин, їх карантинування, відповідних досліджень та/або експертного висновку.
9. Підставою для переоформлення ветеринарного документа є зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення ветеринарних документів здійснюється безоплатно, за заявою, до якої додається документ, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформлених ветеринарних документів становить два робочих дні з дня одержання заяви про їх переоформлення.
10. Підставою для анулювання ветеринарного документа є звернення юридичної, фізичної особи або фізичної особи — підприємця із заявою про анулювання ветеринарного документа.
Рішення про анулювання ветеринарного документа видається безоплатно, протягом п’яти робочих днів з дня його прийняття.	
Закон України “Про державну систему біобезпеки при створенні, випробуванні, транспортуванні та використанні генетично модифікованих організмів”	
Стаття 7. Повноваження Кабінету Міністрів України 

Кабінет Міністрів України:
…

Абзац чотирнадцятий

Відсутній.

Абзац п’ятнадцятий

Відсутній.	Стаття 7. Повноваження Кабінету Міністрів України 

Кабінет Міністрів України:
…

Абзац чотирнадцятий

затверджує порядок проведення державної екологічної експертизи документації щодо генетично модифікованих організмів, що призначаються для використання у відкритій системі;

Абзац п’ятнадцятий

затверджує порядок надання дозволу на вивільнення ГМО у відкритій системі.	
Стаття 8. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки 

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки:
…

Абзац восьмий

Відсутній	Стаття 8. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки 

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки:
…

Абзац восьмий

затверджує форму повідомлення та обліку повідомлень про ввезення незареєстрованих ГМО та продукції, отриманої з використанням ГМО, призначених для науково-дослідних цілей у замкнених та відкритих системах.	
Стаття 82. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, забезпечує захист міжнародних і національних патентів та інших видів інтелектуальної власності в галузі поводження з ГМО, генетичної інженерії та генетично-інженерної діяльності.	Виключити.	
Стаття 9. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища 

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища:
…

Абзац четвертий

здійснює державну реєстрацію засобів захисту рослин, отриманих з використанням ГМО;

Абзац шостий

надає дозволи на вивільнення ГМО у відкритій системі.	Стаття 9. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища 

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища:
…

Виключити.

Абзац шостий

надає дозволи на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, вивільнення ГМО у відкритій системі.	
Стаття 111. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності харчових продуктів

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності харчових продуктів:

здійснює державну реєстрацію ГМО джерел харчових продуктів, кормів, кормових добавок та ветеринарних препаратів;
…	Стаття 111. Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності харчових продуктів

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності харчових продуктів:

здійснює державну реєстрацію ГМО джерел харчових продуктів, кормів та кормових добавок;
…	
Стаття 13. Вимоги до ГМО та порядок їх вивільнення у навколишнє природне середовище з метою апробації (випробовувань)

Частина четверта

До державної реєстрації вивільнення в навколишнє природне середовище ГМО можливе тільки з метою державної апробації (випробовувань). Проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі здійснюється виключно на підставі дозволу, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Дозвіл видається одноразово на проведення державної апробації (випробовувань) конкретно визначеного ГМО.

Частина шоста

Дозвіл на проведення державних апробацій (випробовувань) ГМО у відкритій системі може бути скасованим у випадках отримання науково обґрунтованої інформації, яка може призвести до переоцінки ризику щодо впливу ГМО на здоров'я людини та навколишнє природне середовище в сторону його підвищення, а також порушення умов дозволу.	Стаття 13. Вимоги до ГМО та порядок їх вивільнення у навколишнє природне середовище з метою апробації (випробовувань)

Частина четверта

До державної реєстрації вивільнення в навколишнє природне середовище ГМО можливе з метою проведення заявником дореєстраційних випробувань у відкритій системі, або для державної апробації (випробовувань). Проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі здійснюється виключно на підставі дозволу, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Дозвіл на проведення державних апробацій (випробовувань) ГМО у відкритій системі може бути анульованим у випадках отримання науково обґрунтованої інформації, яка може призвести до переоцінки ризику щодо впливу ГМО на здоров'я людини та навколишнє природне середовище в сторону його підвищення, а також порушення умов дозволу.	
Стаття 14. Державна реєстрація ГМО та встановлення обмеження щодо їх застосування

Частина шоста

Розмір тарифів на проведення експертиз, які є підставою для державної реєстрації ГМО, та продукції, виробленої з їх застосуванням, затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного центрального органу виконавчої влади.

Частина сьома

Відсутня	Стаття 14. Державна реєстрація ГМО та встановлення обмеження щодо їх застосування

Частина шоста

Розмір тарифів на проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи ГМО, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Частина сьома

Документація щодо генетично модифікованих організмів, що призначаються для використання у відкритій системі, підлягає державній екологічній експертизі відповідно до Закону України «Про екологічну експертизу» в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.	
Стаття 16. Ввезення та транзит ГМО

Частина третя

Дозвіл на ввезення продукції, отриманої з використанням ГМО, призначеної для науково-дослідних цілей, надається центральними органами виконавчої влади відповідно до їх повноважень, передбачених статтями 8 - 112 цього Закону, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина четверта

Ввезення харчових продуктів, косметичних засобів, лікарських засобів, кормових добавок та ветеринарних препаратів, які містять ГМО або отримані з їх використанням, для безпосереднього вживання за призначенням можливе тільки за умови державної реєстрації відповідних ГМО джерел та переліченої у цій частині продукції.

Частина шоста

Дозвіл на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО надається центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.	Стаття 16. Ввезення та транзит ГМО

Частина третя

Ввезення незареєстрованих ГМО та продукції, отриманої з використанням ГМО, призначених виключно для науково-дослідних цілей у замкнених та відкритих системах або проведення державних апробацій (випробовувань), здійснюється після:

отримання центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти і науки, повідомлення сторони експорту про (можливе) умисне переміщення ГМО або продукції, отриманої з використанням ГМО, відповідно до положень Картахенського протоколу про біобезпеку до Конвенції про біологічне різноманіття від 29 січня 2000 року;

отримання стороною імпорту позитивних результатів попередньої оцінки Комісією з біологічної та генетичної безпеки проведення генетично-інженерних робіт ризиків такого ввезення відповідно до частини четвертої статті 12 цього Закону;

подання стороною імпорту центральному органові виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти і науки, повідомлення про ввезення незареєстрованих ГМО та/або продукції, отриманої з використанням ГМО, призначених виключно для науково-дослідних цілей у замкнених та відкритих системах або проведення державних апробацій (випробувань).

Частина четверта

Ввезення харчових продуктів, косметичних засобів, лікарських засобів та кормових добавок, які містять ГМО або отримані з їх використанням, для безпосереднього вживання за призначенням можливе тільки за умови державної реєстрації відповідних ГМО джерел та переліченої у цій частині продукції.

Частина шоста

Транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО здійснюється на підставі дозволу, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.	
Стаття 19. Основні вимоги до дозвільної системи у сфері здійснення господарської діяльності при поводженні з ГМО 

Дозволи на ввезення продукції, отриманої з використанням ГМО, призначеної для науково-дослідних цілей; на транзитне переміщення не зареєстрованих в Україні ГМО; на вивільнення ГМО у відкритій системі надаються на безоплатній основі центральними органами виконавчої влади відповідно до їх повноважень, передбачених статтями 8 - 112 цього Закону, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 

У видачі дозволу може бути відмовлено в разі отримання науково обґрунтованої інформації щодо їх небезпеки для здоров'я людини або навколишнього природного середовища при використанні за цільовим призначенням. 

Термін розгляду документів для видачі дозволу не може перевищувати 45 днів з дня їх подачі, включаючи строки проведення відповідних експертиз. 

Розмір тарифів на проведення експертиз, які є підставою для видачі зазначених документів, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного центрального органу виконавчої влади.	Стаття 19. Основні вимоги до дозвільної системи у сфері здійснення господарської діяльності при поводженні з ГМО 

Транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, вивільнення ГМО у відкритій системі здійснюються суб’єктом регулювання на підставі дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволів на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, на вивільнення ГМО у відкритій системі здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Видача (переоформлення, анулювання) дозволів здійснюється безоплатно.
Подання суб’єктом регулювання заяви про одержання (переоформлення, анулювання) дозволів на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, на вивільнення ГМО у відкритій системі, а також видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) йому цих дозволів здійснюється в паперовій або електронній формі (через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища).
Для одержання дозволу на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО суб’єкт регулювання подає заяву, до якої додаються:
копії: 
технічного опису ГМО; 
документів, що підтверджують реєстрацію ГМО в державі експорту;
договору з перевізником;
договору страхування діяльності, пов’язаної з транзитним переміщенням ГМО;
відомості про об’єм/вагу ГМО (в одиницях СІ), на транзитне переміщення якого видається дозвіл;
відомості про запланований час та маршрут транзитного переміщення ГМО (із зазначенням початкового, проміжного і кінцевого пунктів);
відомості про назву, ідентифікаційні дані, в тому числі код унікальної ідентифікації, та національну класифікацію рівня біобезпеки ГМО;
відомості про центри походження та центри генетичного різноманіття, якщо такі існують, організму-реципієнта та/або батьківських організмів; 
результати оцінки ризику, проведеної в державі експорту/імпорту із зазначенням рівня ризику для навколишнього природного середовища, якщо такий існує;
план заходів із запобігання та ліквідації наслідків неконтрольованого вивільнення ГМО у навколишнє природне середовище, надзвичайної ситуації, а також перелік і опис методів обмеження контактів з ГМО, забезпечення високого рівня екологічної безпеки під час їх транзитного переміщення; 
інструкція із застосування методів виявлення і знищення ГМО і тари, в якій вони транспортуються, а також методів, що забезпечують біологічну і генетичну безпеку в процесі транспортування таких організмів.
Для одержання дозволу на проведення державної апробації (випробування) ГМО у відкритій системі суб’єкт регулювання подає заяву, до якої додаються (щодо кожного ГМО):
висновок розробника ГМО про його безпечність для здоров’я людини або навколишнього природного середовища з посиланням на результати його дослідження;
анотація (коротке резюме) до технічного опису ГМО;
копії:
технічного опису ГМО, який містить інформацію, перелік якої затверджений Кабінетом Міністрів України;
установчого документа юридичної особи та підприємства, установи чи організації, що будуть проводити державну апробацію (випробування) ГМО;
договору страхування діяльності, пов’язаної з апробацією (випробуванням) ГМО; 
протоколів проведених громадських слухань;
висновок про оцінку ризику для навколишнього природного середовища підготовленого суб’єктом регулювання відповідно до вимог, встановлених Кабінетом Міністрів України;
відомості про строк проведення державної апробації (випробування), місце розташування та площу земельної ділянки, на якій планується проведення державної апробації (випробування), а також про об’єм/вагу ГМО (в одиниці СІ), призначеного для проведення державної апробації (випробування);
відомості про назву, ідентифікаційні дані, в тому числі код унікальної ідентифікації, та національну класифікацію рівня біобезпеки ГМО, якщо таке існує в державі експорту (лише для ГМО, що імпортується);
відомості про центри походження та центри генетичного різноманіття, якщо такі існують, організму-реципієнта та/або батьківських організмів і опис місць існування, в яких організм може вижити або швидко розмножуватися;
результати оцінки ризику, проведеної в державі експорту/імпорту із зазначенням рівня ризику для навколишнього природного середовища, якщо такий існує;
інструкція із застосування методів виявлення і знищення ГМО, переробки відходів, а також методів, що гарантують біологічну і генетичну безпеку в процесі обробки, зберігання, транспортування такого організму для проведення державної апробації (випробування); план запобіжних та ліквідаційних заходів у разі виникнення надзвичайної ситуації, а також перелік і опис методів обмеження контактів з ГМО, забезпечення високого рівня екологічної безпеки під час проведення державної апробації (випробування) та знищення дослідної партії у разі отримання негативних результатів;
опис методів і методик ідентифікації ГМО у відкритій системі, розроблених за міжнародними стандартами та затверджених в установленому порядку в Україні;
довідка про статус ГМО в державі експорту (заборонений для використання, дозволений для проведення досліджень у відкритій системі чи використання з комерційною метою, заборонений для вивільнення із зазначенням причин, обмеження для використання);
інструкція з безпечного проведення державної апробації (випробування) ГМО;
письмове підтвердження достовірності відомостей, що містяться у поданих документах (матеріалах), засвідчене підписом суб’єкта регулювання та скріплене його печаткою.
Для одержання дозволу на вивільнення ГМО у відкритій системі суб’єкт регулювання подає заяву, до якої додається інформація про місце та площу вирощування генетично модифікованих сортів рослин.
Видача або надання відмови у видачі дозволів на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, на вивільнення ГМО у відкритій системі здійснюється протягом сорока п’яти робочих днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для їх видачі.
Підставами для відмови у видачі дозволів на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, на вивільнення ГМО у відкритій системі є:
подання суб’єктом регулювання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу;
виявлення в документах, поданих суб’єктом регулювання, недостовірних відомостей;
відсутність позитивних висновків державної екологічної та державної санітарно-епідеміологічної експертизи (у разі одержання дозволу на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі);
відсутність протоколів громадських слухань щодо проведення державної апробації (випробовувань) (у разі одержання дозволу на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі);
отримання наукової інформації про небезпеку ГМО для здоров’я людини або навколишнього природного середовища під час їх використання за призначенням.
Підставами для переоформлення дозволів на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, на вивільнення ГМО у відкритій системі є зміна прізвища, імені, по батькові чи місця проживання фізичної особи.
Переоформлення дозволів на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, на вивільнення ГМО у відкритій системі здійснюється за заявою, до якої додається дозвіл, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформлених дозволів на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, на вивільнення ГМО у відкритій системі становить два робочих дні з дня одержання заяви про їх переоформлення.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, анулює дозволи на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, на вивільнення ГМО у відкритій системі у разі звернення суб’єкта регулювання із заявою про анулювання дозволу.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у виді анулювання дозволів на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, на вивільнення ГМО у відкритій системі з підстав:
встановлення факту надання в заяві чи документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
провадження суб’єктом регулювання діяльності, на яку отримано дозвіл, із порушенням вимог законодавства, щодо яких центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення;
отримання наукової обґрунтованої інформації, яка може призвести до переоцінки ризику щодо підвищення впливу ГМО на здоров’я людини та навколишнє природне середовище.
Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, про анулювання дозволів на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО, на проведення державної апробації (випробовувань) ГМО у відкритій системі, на вивільнення ГМО у відкритій системі видається особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді дозволу надсилається суб’єкту регулювання не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія дозволу припиняється через тридцять робочих днів з дня прийняття рішення про його анулювання.
Строк дії дозволу на транзитне переміщення незареєстрованих в Україні ГМО не повинен перевищувати строку дії дозволу на ввезення незареєстрованих в Україні ГМО, виданого державою-імпортером, або дозволу на транзитне переміщення ГМО, виданого іншою державою (у разі транзитного переміщення через територію іноземної держави), але не більш як п’ять років.
Дозвіл на проведення державної апробації (випробувань) ГМО у відкритій системі діє протягом строку проведення державної апробації (випробувань) конкретно визначеного ГМО, але не більш як п’ять років.
Строк дії дозволу на вивільнення ГМО у відкритій системі становить п’ять років.	
Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, 
затверджений Законом України від 19 травня 2011 року № 3392-VI	
№	Назва документу дозвільного характеру	Законодавчий акт України	№	Назва документу дозвільного характеру	Законодавчий акт України	
6.	Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи діючих об'єктів, у тому числі військового та оборонного призначення	Закон України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення"	6.	Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи.	Закон України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення"	
7.	Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи документації на розроблювані техніку, технології, устаткування, інструменти тощо	Закон України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення"		Виключити.		
8.	Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо ввезення, реалізації та використання сировини, продукції (вироби, обладнання, технологічні лінії тощо) іноземного виробництва за умови відсутності даних щодо їх безпечності для здоров'я населення	Закон України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення"		Виключити.		
9.	Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо продукції, напівфабрикатів, речовин, матеріалів та небезпечних факторів, використання, передача або збут яких може завдати шкоди здоров'ю людей	Закон України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення"		Виключити.		
16.	Дозвіл на днопоглиблювальні роботи, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду	Водний кодекс України	16.	Дозвіл на проведення робіт (крім будівельних) на землях водного фонду, пов’язаних з поглибленням дна, розчисткою русел річок і дна водних об’єктів, прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій	Водний кодекс України	
20.	Дозвіл або сертифікат на ввезення в Україну і вивезення за її межі об'єктів рослинного світу	Закон України "Про приєднання України до Конвенції про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення"	20.	Дозвіл або сертифікат на ввезення в Україну і вивезення за її межі об'єктів рослинного світу	Закон України “Про приєднання України до Конвенції про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення”, Закон України “Про рослинний світ”	
40.	Дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами	Закон України "Про відходи"	40.	Дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами	Закон України "Про відходи"	
52.	Дозвіл на переселення тварин у нові місця перебування, акліматизацію нових для фауни України видів диких тварин, а також на здійснення заходів щодо схрещування диких тварин	Закон України "Про тваринний світ" 		Виключити.		
55.	Дозвіл на проведення наукових експериментів над тваринами	Закон України "Про захист тварин від жорстокого поводження"		Виключити.		
63.	Дозвіл на розміщення зовнішньої реклами	Закон України "Про рекламу"	63.	Дозвіл на розміщення засобів зовнішньої реклами	Закон України "Про рекламу"	
64.	Дозвіл на розміщення, будівництво споруд, об'єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладання інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг	Закон України "Про автомобільні дороги"	64.	Дозвіл на розміщення споруд, об’єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій та виконання інших робіт (крім будівельних), які впливають на реалізацію програм розвитку дорожнього господарства, виникнення небезпечної дорожньої обстановки, на екологічний, санітарний та технічний стан доріг, у межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування	Закон України "Про автомобільні дороги"	
91.	Погодження відведення землі та водного простору для торговельного мореплавства, здійснення будівельних та інших робіт у зоні дії навігаційного обладнання і морських шляхів	Кодекс торговельного мореплавства України 	91.	Погодження відведення землі та акваторії для торговельного мореплавства та здійснення будівельних та/або виконання інших робіт у зоні дії навігаційного обладнання і морських шляхів	Кодекс торговельного мореплавства України 	
132.	Спеціальний дозвіл на спеціальне використання лісових ресурсів (лісорубний квиток, ордер, лісовий квиток)	Лісовий кодекс України	132.	Лісорубний квиток на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування	Лісовий кодекс України	
154.	Відсутній		154.	Сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів	Закон України “Про особливості державного регулювання діяльності суб’єктів підприємницької діяльності, пов’язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів”	
Закон України “Про насіння і садивний матеріал”	
Стаття 20. Ввезення та вивезення насіння і садивного матеріалу

Частина сьома

Порядок видачі підтвердження або відмови в його видачі, переоформлення, видачі дубліката чи анулювання підтвердження встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частина дев’ята

Для отримання підтвердження суб'єкт насінництва та розсадництва подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) у сфері насінництва та розсадництва, або до центру надання адміністративних послуг заяву за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Частина сімнадцята

У разі якщо через п'ять робочих днів з дня закінчення встановленого строку суб'єкт господарювання не отримав підтвердження або обґрунтовану відмову у його видачі, він має право на ввезення в Україну або вивезення з України зразків насіння і садивного матеріалу без підтвердження на підставі копії заяви (з описом прийнятих документів) з відміткою про дату її прийняття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) у сфері насінництва та розсадництва, за умови відсутності у центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері митної справи, інформації про відмову у видачі підтвердження.

Відсутні.

	Стаття 20. Ввезення та вивезення насіння і садивного матеріалу

Частина сьома

Видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) підтвердження для ввезення в Україну насіння і садивного матеріалу сортів рослин, не внесених до Реєстру сортів та/або до Реєстру сортів рослин Організації економічного співробітництва та розвитку для селекційних, дослідних робіт і експонування, здійснюється згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про адміністративні послуги”, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Частина дев’ята

Для отримання підтвердження суб’єкт насінництва та розсадництва подає до центру надання адміністративних послуг заяву.

Частина сімнадцята

У разі якщо через п'ять робочих днів з дня закінчення встановленого строку суб'єкт господарювання не отримав підтвердження або обґрунтовану відмову у його видачі, він має право на ввезення в Україну або вивезення з України зразків насіння і садивного матеріалу без підтвердження на підставі копії заяви (з описом прийнятих документів) з відміткою про дату її прийняття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) у сфері насінництва та розсадництва, за умови відсутності у центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері митної справи, інформації про відмову у видачі підтвердження.

Переоформлення підтвердження для ввезення в Україну насіння і садивного матеріалу сортів рослин, не внесених до Реєстру сортів рослин України та/або до Реєстру сортів рослин Організації економічного співробітництва та розвитку для селекційних, дослідних робіт і експонування, здійснюється за заявою, до якої додається документ, що підлягає переоформленню.
Строк видачі переоформленого підтвердження для ввезення в Україну насіння і садивного матеріалу сортів рослин, не внесених до Реєстру сортів рослин України та/або до Реєстру сортів рослин Організації економічного співробітництва та розвитку для селекційних, дослідних робіт і експонування, становить два робочих дні з дня одержання заяви про його переоформлення.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) у сфері насінництва та розсадництва, анулює підтвердження для ввезення в Україну насіння і садивного матеріалу сортів рослин, не внесених до Реєстру сортів рослин України та/або до Реєстру сортів рослин Організації економічного співробітництва та розвитку для селекційних, дослідних робіт і експонування, у разі звернення суб’єкта господарювання із заявою про анулювання підтвердження.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) у сфері насінництва та розсадництва, звертається до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходу реагування у вигляді анулювання підтвердження для ввезення в Україну насіння і садивного матеріалу сортів рослин, не внесених до Реєстру сортів рослин України та/або до Реєстру сортів рослин Організації економічного співробітництва та розвитку для селекційних, дослідних робіт і експонування, з підстав:
встановлення факту надання суб’єктом господарювання в заяві про видачу підтвердження та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;
вчинення суб’єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано підтвердження для ввезення в Україну насіння і садивного матеріалу сортів рослин, не внесених до Реєстру сортів рослин України та/або до Реєстру сортів рослин Організації економічного співробітництва та розвитку для селекційних, дослідних робіт і експонування, із порушенням вимог законодавства, щодо яких центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) у сфері насінництва та розсадництва, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) у сфері насінництва та розсадництва, про анулювання підтвердження видається особисто або надсилається поштовим відправленням з описом  вкладення не пізніше п’яти робочих днів із дня прийняття (винесення) такого рішення.
Копія постанови адміністративного суду про застосування заходу реагування у вигляді анулювання підтвердження надсилається суб’єкту регулювання не пізніше наступного дня рекомендованим листом із повідомленням.
Дія підтвердження припиняється через тридцять робочих днів з дня прийняття рішення / постанови про його анулювання.